ALEXANDRE DUMAS' ROMAANI "KOLM MUSKETÄRI" JÄRGI
D'ARTAGNAN JA KOLM MUSKETÄRI
Kus nurjatus, seal võitlus.
Kaks sõna - lendab kinnas,
kuni elab veel Gascogne.
Burgundia, Normandia, Champagne või Provence.
Mõõk vaata et sul ligi on.
Jumal andku, et see laul teist oleks, sõber hea.
Kus nurjatus, seal võitlus.
Kaks sõna - lendab kinnas,
kuni elab veel Gascogne.
Õnnistan teid, olge hoitud.
Vaenlaste vahel leidub alati ka sõpru.
Võidelge seal, kus saab, ja hoidku teid jumal.
Ja kus ei saa, seal võidelge ikka.
Burgundia, Normandia, Champagne või Provence.
Ka teie soontes elu tuld ju on.
Kuid pime on Fortuuna, käib temal teine tants
nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
Nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
Kui naljakas! - Klounid tulid!
On meie maal ju igal ljööl spioone sada Richelieu'l.
Hingad me maal - ja kardinalile see teada.
Oh, mis ma räägin!
Spioonid seal, spioonid siin.
Ei nendeta saa istuda, ei nendeta saa astuda.
Kärvad me maal - ja kardinalile see teada.
Oi, ma kardan!
Näe, oksal istub linnuke, spioon!
Käevangus neiuke, spioon!
Ja siis? Ja nii? Ju kardinal teab sest!
Läed kõrtsu sa, ka seal spioon.
Oh, tõprad!
Barbaarsus!
Vaadake, mida need gaskoonlased on õilsa loomaga teinud!
Lõpetage, härrased.
Teete peremehele ülekohut.
Tema on ilmselt selle haruldase papagoi üle uhke.
Hobuse üle naerab see, kes peremehe üle naerda ei julge.
Naeran ma harva.
Aga jätan endale õiguse naerda siis, kui tahan.
Aga mina ei luba teil naerda siis, kui mina ei taha! - Ah nii?
Pöörduge, mu härra, et ma ei peaks teid tagant lööma.
Järgmine kohtumine selle mehega jääb teile viimaseks. - Õigus!
Mileedi! - Kas hobused on valmis?
Tema eminents ootab teid.
Mis teil siin toimub?
Niisama, teate...
Mis see tal on?
De Treville! - De Treville?
Ega ometi käskjalg?
Igatahes tuleb ta nimi meeles pidada. D'Artagnan.
Teie hobused, krahv.
Üks hetk, mu härra! Argpüks ja varas! Lurjus!
Rahustage teda, Rochefort. - Kus kiri on?
Argpüks! Vilets ja tühine argpüks!
Aga milline kaunitar!
Kes? - Valgete lokkidega mileedi.
Ei midagi erilist.
Meil leidub ka paremaid.
Sul on õigus, kui nad on sellised, nagu sina.
ATHOS, PORTHOS, ARAMIS ja D'ARTAGNAN
1. osa
On meie maal ju igal ljööl spioone sada Richelieu'l.
Hingad me maal - ja kardinalile see teada.
Spioonid seal, spioonid siin,
Ei nendeta saa istuda, ei nendeta saa astuda.
Kärvad me maal - ju kardinalile see teada.
Issand. Kuidas te alati nii vaikselt tulete, mileedi.
Pardon, monsenjöör.
Palun teid väikesele kodusele kontserdile,
mille eest peame tänama krahvi ja mulle tundmatut autorit.
Kuidas see edasi läks, Rochefort?
Teil aga palun aidata krahvi esimese häälega.
Hästi, monsenjöör, aga ainult teisega.
Sest esimene hääl kuulub igal juhul teile.
Kardinali südamele armas proua d'Egillion.
Vedas tal ja saigi näha...
Ärge häbenege, krahv, jätkake.
...ilmavalgust šampinjon.
Kardinaliga buljooni lürpis proua d'Egillon.
Süüa sai mees vaid eküü eest, lõbu maksis kuid muljooni.
Mida peidab medaljonis meie proua d'Egillon?
Ei seal ole kardinali, on võib-olla skorpion.
Aitab!
Ma tänan teid.
Muide, Rochefort, mida olete teinud, et ma saaksin autoriga tutvuda?
Mida olete teinud, Rochefort?
Autor on teile tuttav, teie eminents.
Ah nii?
Miks ta siis ikka veel Bastille'is ei istu?
See on võimatu, teie eminents.
Pidage meeles, Rochefort, minu jaoks pole miski võimatu.
Kes ta on?
See võrratult teravmeelne autor,
kes on nii püüdmatu, et teda ei saa Bastille'sse panna?
Teie lahkel loal, neil lauludel ei ole autorit.
Need on nõndanimetatud tänavalaulud.
Neid loob mass, nii-öelda rahvas.
Pidage meeles, Rochefort,
ei ole sellist rahvast, keda ma ei saaks Bastille'isse saata.
Miks te siis vähemalt lauljat ei vahistanud?
Kui te enamat ei suuda!
Mingi sõgeda gaskoonlase sekkumine aitas tal jalga lasta.
Siin on soovituskiri de Treville'ile, mille me gaskoonlaselt leidsime.
Mileedi, te peate Inglismaale tagasi minema.
Ja saatma sealt teate otsekohe,
kui Buckinghami hertsog Londonist lahkub
või saadab Pariisi usaldusisiku.
Sõda Inglismaaga võib osutuda möödapääsmatuks.
Millised korraldused veel on, teie eminents?
Kõik korraldused on selles laekas.
Avage see teisel pool La Manche'i. - Heldeke, kui salapärane.
Prantsusmaal olge eriti ettevaatlik.
Selle gaskoonlase ilmumine ei pruugi olla juhuslik.
Rochefort, uurige selle inimese kohta välja kõik.
Kuulen, monsenjöör.
Ma käsin teil jääda!
Constance!
Jätke, Bonacieux, mind oodatakse!
Constance, kurat võtku! Kuhu teid jälle kutsutakse?
Jumala pärast, jätke mind rahule!
Rahule? Kurat võtku!
Oma naine palub end rahule jätta! Constance, pidage!
Ma ei taha teid näha kord 10 päeva jooksul.
Teid hoiatati Louvre'ist selles suhtes ette.
Constance, pidage!
Ma tahan teid näha iga päev! Te kuulute seaduse järgi mulle!
Ma tahan teid vallata! - Ma ei ole asi.
Las vaatab!
Asju ja inimesi müüakse ja ostetakse ühtemoodi.
Äkki saaks daamiga viisakamalt?
Kenake, eks? Minu naine.
Constance. Teenib, muide, kuninganna juures.
Aga mina olen pudukaupmees Bonacieux.
Ehk on teil vaja üürituba? Mul on siin suurepärane tuba.
Paremat vaadet pole terves Pariisis! Ja õhk!
Ütle parem, kus elab de Treville, kuninglike musketäride kapten?
Kuninglike musketäride kapten? Härra de Treville? Üks hetk.
Ja see olen mina!
Kas te tahate ilmuda tema ette selle baretiga?
Mis sulle mu bareti juures ei meeldi?
Barett on ilus! Aga musketärid kannavad sulgedega kübaraid.
Siis ma ostan teilt selle kübara.
Aga hiljem.
Võiksin teie hobuse paari eküü eest ära osta,
paneksite eküü juurde ja kübar oleks teie.
Mu hobune maksab 100 eküüd.
Aga ma tulen teile vastu, annan 3 eküü ja kübara eest.
Üllameelsusele ma vastu panna ei suuda!
Tõeline musketär!
Kas teate, härrad musketärid,
mida ütles mulle kuningas alles eile õhtul? - Ei, kapten.
Te ei tea? - Ei.
Suurepärane! Niisiis...
Ta ütles, et eile
istusite teie Feroux' tänaval kõrtsis.
Lärmasite, laulsite, rikkusite öörahu.
Kardinali kaardiväelased tegid teile märkuse
ja püüdsid teid kinni pidada. Oli nii või ei?
Ma küsin teilt, härrased! Kas oli nii või ei olnud?
Te vaikite!
Vaikite! Tuhat kuradit!
Kardinal nimetas teid kõrilõikajateks.
Kuraditki! Pole te mingid kõrilõikajad!
Kui lasete kardinali kaardiväelastel end arreteerida.
Ja teie, Aramis!
Miks te minult musketäri keepi palusite?
Sutaan oleks teile paremini sobinud.
Ja teie, Porthos!
Milleks nii luksuslik mõõgarihm?
Tahate selle külge õlemõõga riputada?
Ma ei näe meie kolmandat kangelast. Kus on teie sõber Athos?
Ma küsin teilt, kus on Athos?
Mu härra, ta on haige. Ta on väga haige.
Vaat mis! Väga liigutav lugu! Mis haigus tal on?
Arvan, et rõuged, mu härra. See on väga kurb lugu.
See haigus võib rikkuda ta näo.
Te varjate minu eest.
Ta on ilmselt haavatud. Ei! Ilmselt tapetud!
Kõik, härrased. Ma võtan vastu otsuse.
Lähen juba täna Louvre'i ja palun end erru saata.
Ja kui ei saadeta, hakkan abtiks.
On ikka tublid mehed!
Kuus kuninglikku musketäri
lasevad end arreteerida kuuel kardinali kaardiväelasel.
Ei, härrased, ma muudan otsust.
Muudan ja palun kuningalt:
määratagu mind kardinali kaardiväe leitnandiks.
Kaardiväelased on vahvad poisid!
Julged, ennastsalgavad. Tõelised mehed.
Aga kartma lüüa, põgeneda...
Seda oskavad ainult kuninglikud musketärid.
Komandör! - Jah, härrased!
Kapten! - Ma hülgan teid!
Aga me...
Meid oli tõesti kuus kuue vastu.
Nad ründasid ootamatult nurga tagant.
Enne kui jõudsime mõõgad tõmmata, olid kaks meist tapetud. Ja Athos...
Athos oli raskelt haavatud ja peaaegu surnud.
Mõõk läbistas ta õla, ta püüdis kaks korda tõusta.
Kukkus kaks korda tagasi, kuid me ei alistunud.
Meid löödi toore jõuga. - Aga me suutsime varjuda.
Tema aga jätsime maha, eeldades, et ära viia pole mõtet.
Niimoodi oli, kurat võtku. - Porthos.
Iga lahingut ei saa võita. Pompeius kaotas Pharsalose lahingu.
Kuningas Francois Pavia lahingu.
Ühe ründaja torkas Aramis läbi tema enda mõõgaga.
Aramise mõõk purunes esimese rünnaku käigus.
Tappis? - Tappis või torkas läbi.
Ühe kuuest... Kolmest! Kuidas teile sobib.
Üldiselt ei tee me kärbselegi liiga. - Aga teie ütlete, et kõrilõikajad.
See muudab asja.
Siin ongi Athos!
Kas pääsed veel, ei seda tea, kui hirmus taplus lõõmab.
Kuid jumal andis sõbrad head
ja sõpradele mõõgad.
Elus ja terve!
Kõige tõenäolisemalt... Tuhat kuradit!
Paistab, et kardinal liialdas oma loos kuningale.
Athos, te olete kahvatu! Arsti!
Pole vaja, ma olen terve ja ootan teie korraldusi.
Palun ärge riskige oma eluga, mu lapsed.
Kuningas vajab vapraid mehi!
Ja kuningas teab,
et musketärid on kõige vapramad mehed maailmas.
Võite puhata, härrased.
Kuninga musketärid, võitlusse!
Mõõgad kätte, aadlimehed! Pariisi öö ei ole kitsi.
Veri voolab kuival lehel ja manseti peenel pitsil.
Kui mõõga andsin teile kalli, ei saa ma takistada vist
rinda tungimast metalli, verevalamist!
Duellandid, löömamehed, tormine te elumeri.
Võitluseks teil lihtsalt läheb, lusti pärast voolab veri.
Ja ükski surmaeelne ohe, mis õrn ja hääbub just,
ei vaeva ühegi mu mehe südametunnistust.
Ehkki julmal võitlusväljal verd valanud te küll ja veel
saab vahel vere välja ka Pariisi kaldateel.
Kui mõõga andsin teile kalli, ei saa ma takistada vist
rinda tungimast metalli, verevalamist!
Aramis! - Ma olen hõivatud, Porthos.
Lähete jälle oma õmblejanna juurde?
Tubli, Leonardo. Gigant!
Milles asi? - Mida te minust soovite?
Milles asi? - Ma olen d'Artagnan Bearnist.
Ärge tulge, ma kaitsen end!
Laske lahti! - Rahu!
Jumal küll! Sama nägu.
Ma tundsin teie isa ja armastasin teda väga.
Kas teil soovituskiri on kaasas?
Vannun oma au nimel, oli, kõik nagu kord ja kohus.
Aga selle röövis minult üks armiga mees.
Armiga? - Jah.
Violetsetes rõivastes? - Ma tapan ta!
Soovitan temast eemale hoida, kui elu armas. - Ei, ma tapan ta!
Sellest räägime hiljem.
Armastasin teie isa väga. Kuidas saan olla kasulik tema pojale?
Mu härra, sõpruse nimel, mida te pole unustanud,
loodan paluda teilt musketäri keepi.
Musketäri keepi?
Ma mõistan, et see on arutu pillamine,
aga kuhugi peab ju raha panema.
Kas selle ei kinkinud sulle looriga daam,
kellega nägin sind Saint-Honore väravate juures?
Ei, vannun au nimel!
Võin tõestada, et maksin selle eest 12 pistooli.
12 pistooli, au nimel.
Tähendab, ma pean selle au välja teenima? - Jah.
Mõni särav kangelastegu
või kaks aastat teenistust meist kehvemas kompaniis.
Aga austusest teie isa vastu tahaksin teie heaks midagi teha.
Vaevalt on teil Pariisis elamiseks piisavalt raha kaasa võetud.
Mul pole raha vaja!
Kavatsen küll rikastuda, aga mitte kohe.
Uhke! Ka mina tulin Pariisi, kolm eküüd taskus.
Ja oleksin välja kutsunud igaühe,
kes oleks väitnud, et ma ei suuda Louvre'i ära osta.
Mul on viis eküüd. Ja huvi sõjaväelise karjääri vastu.
Sõjaväelise karjääri?
Hästi.
Mis? - Ei midagi.
Ma kirjutan kuningliku akadeemia ülemale kirja.
Ta võtab teid ilma tasuta vastu. - Tänan.
Õpite seal ratsutamist, vehklemist, tantse.
Loote vajalikud sidemed. - Mul ei ole akadeemiat vaja.
Iga gaskoonlane on lapsest saati akadeemik!
Te ju tundsite mu isa. Ma olen täiesti temasse!
On argus hoopis tundmatu Gascogne'is.
Tõesti, vannun mõõga nimel, olen kuulnud.
Ja parim maitse maailmas on meil, kes me Gascogne'ist.
Ei maitse meile miski muu kui kuulsus!
Kindlameelne nägu, uhke, sirge rüht -
selline on igaüks Gascogne'is.
Uskuge, mu härra, ma kinnitan teil üht,
Pariis veel ükskord kuuleb,
d'Artagnanist!
Burgundia, Normandia, Champagne või Provence.
Ka teie soontes elu tuld ju on.
Kuid pime on Fortuuna, käib temal teine tants
nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
Nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
Ei kuulsuseta võlu mind Pariis!
Mis saatus toob mul siin, eks näis.
Kui vana oled, poiss, mul siis?
Ah, vana, härra, vana, kaheksateist täis!
Kas käsi kindel? - Kindel!
See märk on kindel, gaskooni stiili näitab küll.
Ma olin sama sorti igal rindel.
Pariisis kuulsaks sai gaskoon,
Pariisis kuulsaks sai gaskoon de Treville!
Burgundia, Normandia, Champagne või Provence.
Ka teie soontes elu tuld ju on.
Kuid pime on Fortuuna, käib temal teine tants
nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
Gascogne!
Nii kaua, kui veel ilmas,
nii kaua, kui veel ilmas on Gascogne.
See on tema!
Lurjus! Kaabakas!
Mida? - Tuhat kuradit!
Seekord sa minu käest ei pääse!
Pidage! - Seis, kaabakas!
Kurat võtku, tõeline gaskoonlane.
See mees rööviski mu kirja!
Selle mehe eest hoidku teid jumal!
Võtke oma asjad. - Ma löön ta maha!
Pidage! - Maha löön!
Andke andeks, mul on kiire.
Ah teil on kiire! Ja sellepärast tõukate inimesi?
Tegin seda kogemata ja vabandasin.
Sellest piisab. - Te olete ebaviisakas.
Tuhat kuradit! Teie mulle küll kombeid ei õpeta!
Kes teab? - Kui ma ühte meest taga ei ajaks...
Härra kiirustaja, minu leiate te ilma taga ajamata.
Kust nimelt? - Dechaux' kloostri juures kell 12.
Olen kohal. - Vaadake, et te ei hiline.
Veerand üks lõikan teil käigu pealt kõrvad maha.
Suurepärane!
tulen 10 minutit enne kahtteist, et kõrvad alles jääksid.
Ja ma ostsin ta muidugi ära.
Härra, kas te olete segi või? Hüppate inimestele selga.
Vabandust, härra, mul on väga kiire.
Kas te unustate taga ajades üldse ette vaadata?
Ma näen ka seda, mida teised ei näe.
Soovitan teil musketäridega mitte naljatada.
Muidu võib teil haprasti minna. - Kas see pole liiga rängalt öeldud?
Seda ütles mees, kes vaatab vaenlastele silma.
Või veel! Oma tagalat ei näita te kellelegi.
Kell üks! Luxembourg'i lossi juures!
Veerand kaks lõikan teil käigu pealt kõrvad maha.
Mida?!
Vabandust, kasutan mõne hetke teie kaarikut.
Pean ühele lurjusele järele jõudma.
Kas neid kokkusattumusi pole liiga palju?
Kaabakas!
Vabandage, härra, pidasin teid kellekski teiseks.
Sellise kiirusega liikudes võite peast ilma jääda.
Siin on teie taskurätt.
Initsiaalide järgi otsustades sai meie Aramis
selle taskuräti proua de Bois-Tracylt.
Eksite, mu härra, minu taskurätt on siin.
Ma ei mõista, miks talle torkas pähe see just mulle ulatada.
Te astusite sellele nimme peale. - Suurepärane.
Jätame teid omavahele. Loodan, et te tülli ei lähe.
See pole naljaasi.
Jutt käib daamist, keda te kompromiteerisite.
Meie kompromiteerisime.
Oletan, et te pole rumal, ehkki tulete Gascogne'ist.
Oleksite võinud taibata,
et Pariis ei ole sillutatud batistist taskurättidega.
Kuidas te julgesite selle mulle anda? - Aga teie sellele astuda?
Mul on au kohtuda teiega...
Kell kaks Dechaux' kloostri juures.
Hästi. Tapan teid siis seal. - Mis teha.
Üks on kindel: kui mind tapetakse, siis teeb seda musketär!
Pole paha.
Monsenjöör, see olen mina.
Hertsogi saadik on Pariisis. Tal on kuningannale kiri.
Niisiis...
Buckinghami hertsogi saadik on Pariisis.
Huvitav, milleks ta siia sõitis?
Proua de Lanois rääkis mulle,
et tema kõrgus oli eile öösel kaua üleval.
Ja täna kirjutas terve päeva.
Kõik on selge!
Selge. Kirjutas mõistagi hertsogile.
Teie kõrgus! - Talle...
Ta tahab mu au teotada!
Kuidas te võisite nii mõelda? Kuninganna on teile truu.
Sellel kirjavahetusel on puhtalt poliitiline eesmärk.
Täiesti teised eesmärgid, hertsog!
Ma räägin teile,
et kuninganna armastab seda nurjatut Buckinghami.
Hankige mulle kõik kuninganna paberid.
Hästi, teie kõrgus.
Kui ma ei eksi, teenib tema juures keegi Bonacieux.
Saan tema kaudu kõik teada.
Hankige mulle see kuninganna kiri.
Usaldan selle ülesande just teile.
Mulle, teie kõrgus? - Teile!
Ma lähen meelsasti erru,
kuid pean keelduma teie käsu täitmisest.
Hästi, eks ma siis ise.
Kõik tuleb ikka ise ära teha.
Teid ei kutsuta asjata Õiglaseks. Teie kõrgus.
La Chesnaye!
Olen siin, teie kõrgus.
Sire, te olete imekaunis!
Imekaunis!
Teie kõrgus, mis juhtus?
Meile sai teatavaks, et kuninganna kirjutas täna kirja.
Ja see on ära saatmata.
Me teame, kellele see on adresseeritud.
Kus kiri on? - Otsige, teie kõrgus!
Kus kiri on?
Kas see on läbiotsimine?
Ma olen siis kurjategija? - Kus kiri on?
Siin?
Kiri.
Kiri!
Kardinalil on õigus, need on poliitilised intriigid.
Kirjutate oma vennale, et Hispaania ründaks Prantsusmaad,
et kardinalile lõpp teha.
Kardinal kaitses teid,
aga teie vihkate teda!
La Chesnaye.
La Chesnaye!
Olen siin, teie kõrgus.
Mu härra, te teete mulle võideldes au,
vaatamata teid häirivale haavale.
See häirib väga.
Ent mõõk vasakus käes ei tee teie osa lihtsamaks.
Valdan vehklemiskunsti ühtviisi vabalt mõlema käega.
Olete väga lahke.
Mul on imelist haavamääret. Mu ema andis mulle.
Kui seda kasutate, olete kolme päeva pärast terve.
Ja siis on mul au teiega mõõgad ristata.
Need on kahtlemata üllameelse mehe sõnad.
Nõnda rääkisid ja tegutsesid Karl Suure aegsed sõdurid.
Nende eeskuju peab järgima iga õige mees.
Kuhu need loodrid küll jäävad? Unustasin hoiatada.
Minuga tulevad kaks assistenti.
Kui teil on soov minuga kohe asi õiendada,
siis palun, ärge häbenege.
Ka need sõnad on mulle meeltmööda.
Mu härra, ma armastan teiesuguseid mehi
ja arvan, et saab olema meeldiv teiega hiljem vestelda.
Muidugi juhul, kui ma teid täna ei tapa.
See teeks mulle rõõmu! Tulebki mu esimene assistent.
Teie esimene sekundant on härra Porthos?
Porthos, ma võitlen selle härraga. - Mina võitlen ka temaga.
Aga alles kell üks.
Miks teie võitlete?
Võitlen sellepärast... et võitlen. - Meil oli lahkarvamusi riietuse osas.
Ja sealt tuleb teine.
Kuidas? Teie teine sekundant on härra Aramis?
Lubage, mina võitlen selle härraga.
Alles kell kaks.
Ja miks teie võitlete?
Lahkarvamused pühakirja asjus.
Jaa. Üks lõik pühalt Augustinuselt. Meie ei jõudnud kokkuleppele.
Härrased, kuna te kõik juba siia kogunesite,
lubage teie ees vabandada.
Te ei mõistnud mind.
See on juhuks, kui ma ei saa teile kõigile rahuldust pakkuda.
Härra Athosel on ju õigus mind esimesena tappa
ning võtta seega võimalus tasuda mu auvõlg teile, härra Porthos.
Kohustuse täitmine teie ees, härra Aramis,
osutub vist peaaegu võimatuks.
Palun mind vabandada. Aga ainult selle eest!
Aga nüüd...
Kas alustame?
Kaardiväelased!
Hei, musketärid!
Kas kavatsesite duelli pidada? Kuidas jääb duelle keelava ediktiga?
Härrased, minge õige oma teed. Nii on teile kõige parem.
Laske jalga, härrased, kuni heaga palutakse.
Pange relvad maha ja tulge meiega.
Olete arreteeritud.
Neid on palju, meid ainult kolm.
Just, kolm. Saame jälle lüüa või...
Või tuleb meil koos surra.
Lubage parandada: meid on neli! - Teie ei ole ju musketär.
Meil pole midagi selle vastu, kui te lahkute.
Või oli eelmisest korrast vähe?
Ma ei kanna musketäri rõivaid, aga hingelt olen musketär!
Suvatsege meiega tulla.
Muidu oleme sunnitud teid jõuga viima.
Meid on kolm.
Neist üks haavatud,
lisaks kogenematu noormees, ja pärast räägitakse, et neli.
Athos, aga taganeda oleks kuidagi...
Panen ette võidelda.
Võtke mind, te ei kahetse.
Meil on au teid rünnata! - See on minu!
Kaardiväelased, võitlusse!
Issand, andesta meie tahtmatu patutegu.
Pean teiega arved õiendama, härra! Kaitske end!
Säh siis, koerapoeg!
Kõik siia!
Kõik minu juurde!
Uinu, tuvike.
Näitan! Hoia end!
Tänan!
Puhka.
Kas kõrts või palvela või kirik - käsk täida, ära küsi, miks.
Kui kardinali ustavalt sa teenid, on sulle ikka valla taeva uks.
Eks tema, me püha isa,
meil lubas taevast, mitte põrgukisa.
Las elame siis maist elu me, kui tema kaitseb,
kui tema kaitseb meid põrguvürsti eest.
Vaid üksi me veel peame korda, kes veel siis näidata võiks õiget teed?
Et keegi eal ei julgeks seadust murda, kõik kurikaelad türmi saadame!
Eks tema, me püha isa,
meil lubas taevast, mitte põrgukisa.
Las elame siis maist elu me, kui tema kaitseb,
kui tema kaitseb meid põrguvürsti eest.
Mõõk! - Ma ootan.
Alustame.
Võitlusse!
Tubli, gaskoonlane!
Braavo!
Teie mõõk, mu härra.
Sinuga me veel kohtume!
Peatse kohtumiseni!
Jah, jumal keelas küll duellid,
ent mõõgas peitub mu talent.
On iga nädal seitse mul duelli,
Kuid ainult au eest, kui teil pilge läinud üle võlli.
Sest tõesti, ma ei ole duellant.
Oh, Issand, vaata seda keha.
Seal elas lurjus, korruptant.
Ta tõesti läks sul aia taha,
kuid mina saan veel asja korda teha.
ehk küll ma pole duellant.
Aeg läheb, ei saa hoida kella.
Duell kaob ära jäljeta.
Ja ongi parem nii,
võib-olla.
Kuid jumal, küll läeb raskeks,
oh, jumal, küll läeb raskeks
ta teo eest karistada kaabakat.
Olen teie teenistuses, härrased.
Milline daam saaks vastu panna sellisele laulule?
Hei, gaskoonlane!
Athos. - Porthos.
Aramis.
Ja d'Artagnan!
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Härrased!
Ühte ma... ei pane pahaks.
Aga seitse kaardiväelast kahe päevaga! See on juba liig!
Nende seas oli kardinali ihukaitsjaid!
Teie kõrgus, musketärid on tulvil kahetsust.
Kahetsust?
Nad paluvad teie kõrgusel neile andestada.
Löödud, täis kahetsust! Ma miskipärast ei usu neid.
Eriti seda seal, gaskoonlase näoga.
Parim autasu pühendumuse eest on pistoolid!
Kas pole nii? La Chesnaye!
Lugege noormehele 30, ei, 40 pistooli.
Gaskoonlased on endiselt vaesed, ehkki aitasid mu isa troonile.
Kuna meie kompaniis vabu kohti pole,
panen ette arvata noormees
teie väimehe des Essarts'i kaardiväekompaniisse.
Teete mulle rõõmu, d'Artagnan.
Kujutan ette kardinali grimassi,
kui ta näeb, et minu musketärid on viis korda,
ei, isegi 10 korda üle tema kaardiväelastest.
Aga härrased, tänasest päevast alates aitab.
Kuulake, mis ma räägin. Aitab duellidest.
Tänaseks aitab duellidest!
Kas ma võin ka edaspidi arvestada teie truudusega?
Me rõkkame ja rõõmustame. Mis toob päev meil uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail.
Ja õnne täname: merci beaucoup.
Taas sadulast sind leiab algav päev
ja tuuleiil sul paitab vana haava.
Miks, härra, seiklemas sind näen,
kas vanad luud ei ihka rahu saada?
Me rõkkame ja rõõmustame. Mis toob päev meil' uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübaratel.
Ja õnne täname: merci beaucoup.
Pariisis raha sulab, c'est la vie!
Kuid rüütlil ära kulub ikkagi.
Ei armuta saa rüütel iialgi.
Ei õnneta saa rüütel ammugi.
Me rõkkame ja rõõmustame. Mis toob päev meil' uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail.
Ja õnne täname: merci beaucoup.
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail.
Ja õnne täname: merci beaucoup.
Ja õnne täname...
Õnne täname...
Merci beaucoup!
Vaheta jalga.
Kedagi ei ole kodus!
Ma olen pudukaupmees Bonacieux! - Tean.
Härra, palun, paar sõna!
Paar sõna!
Laske mul minna!
Ma armastan kardinali.
Mul on ju valus! - Tean.
Mille eest?
Kuhu te mind viite? Laske lahti!
Kes ka ei tuleks, püüdke lõksu.
Tuleb.
Laske lahti! Ma olen siin perenaine, Constance Bonacieux!
Seda me teame!
Proua!
Miks sa minu tema külge sidusid? Keri lahti!
Jalg!
Proua, kuninganna andis teile eile öösel kirja. Kus see on?
Mis?
Kohe võtan.
Tõmba välja!
Sind hammustas ka?
Ongi!
Rahu!
Mis toimub? - Kõik on hästi.
Mida te teete? - Ei midagi, kõik on hästi.
Natuke veel. No vaadake, kui sile.
Värskendame!
Kuivatan veel ära ja kõik on hästi.
Sa mu kaunike!
Vaat kui kena.
Massaaž ka. Valmis! Olge head!
Mille eest?
Aga mulle meeldib! - Idioot! Üles!
Kes siis naise au haavab?
Järgmine! Teie teenistuses!
Küll ma sulle...
Ma ei tea, kes te olete, aga kui olete sõber,
võtke neilt kiri, mille nad minult võtsid.
Kiri! Kähku! - Palun, mul on seda väga vaja.
Tänan teid!
Järgmine! Kaduge minema!
"Milord, kohtumine toimub. Meid aitab C.B.T."
Ma olen seda kusagil kuulnud. C.B.T.
Võite olla kindel. Ma tapan teie armukese!
Kes ta ka poleks!
Palun teid, see pole minu saladus!
Palun unustage see, muidu ähvardab meid surm!
Te teenite kuninganna juures. - Vaikige!
Anun teid.
Siduge mind ometi lahti.
Andestust... - Kuidas ma teid tänada saan?
Oh, noormees, te ei päästnud ainult mind.
Tegin vaid seda, mida oleks teinud iga mees.
Ma pean põgenema. - Kuhu?
Kardinali mehed on kohe siin.
Nendega olen kohtunud, see pole hirmus.
Teil pole midagi karta, kui teie kõrval on d'Artagnan.
Palun jääge minuga kasvõi viieks minutiks.
Need viis minutit on praegu kui viis sajandit.
Ma pean minema.
Aga kus ja millal ma teid jälle näen?
Kas te soovite seda? - Muidugi!
Kui te olete vaba. - Mul on mees.
Pudukaupmees ei loe. - Siis olen vaba.
Kas ma võin teile loota? - Võite.
Kus ja millal?
Minge ära. Ma luban, et hoolitsen kõige eest ise.
Mind juba ei olegi!
Lubate?
Luban teile.
Hoia alt, tõbras!
Ma pean neid kinni! Üks hetk!
Palun vabandust.
Constance! - Tänan teid!
Kähku Louvre'i!
Tule siia, ära karda.
Lähme, poisid.
Kuidas su nimi on, päästjanna?
Ketty.
Ja mina olen d'Artagnan.
Olen teid ammu jälginud, aga tutvuda sain alles nüüd.
Ma teenin leedi Winteri juures. - Ma leian teid üsna varsti.
Millal? - Üsna varsti, oodake.
Püha Katariina!
Ma ei tunne teid ära, Rochefort.
Kuidas sellel Bonacieux'l õnnestus teie käest pageda?
Kõiges on süüdi see neetud gaskoonlane!
See põrguline! - Suurepärane.
Võitlus põrgulisega on minu püha kohus.
See noormees arvati vist des Essarts'i kaardiväkke.
Kutsuge ta minu juurde.
Härrased!
Athos, vaata, mille ma täna oma toast laualt leidsin.
Kurat teab, kust see sinna sai!
"Hr d'Artagnanil des Essarts'i kaardiväest
palutakse täna kell kaheksa
ilmuda kardinali paleesse."
Mina ei läheks.
Kardinal pole daam, jutt ei käi armastusest.
Olen Aramisega nõus.
See kohtumine tuleb ohtlikum mis tahes duellist.
Tulgu mis tuleb, mina lähen.
Mina näiteks ei tahaks Bastille'isse sattuda.
Olen Aramisega nõus.
Te aitate mind sealt ju välja.
Aga mina saan teada, mida tema eminentsil öelda on.
Ma pean minema, sõbrad.
Muide, armas d'Artagnan,
ma pole teile kunagi rääkinud, et üle kõige maailmas
armastan ma jalutada pärast...
Mis kellaks teid kutsuti? - Kaheksaks.
Pärast kaheksat õhtul kardinali palee juures.
Polegi kaua kaardiväelastega madistanud.
Kardan, et Richelieu peab meid juba surnuiks.
Me oleme lähedal, d'Artagnan.
Kas soovite kukega tutvuda, härrased?
Pidage!
See pole kõige olulisem lind.
Kas te, kulla mees, olete oma naiselt kuulnud nimesid:
Buckingham või Camille de Bois-Tracy?
Olen, teie eminents.
Kas ma Constance'i pärast pidingi siin kannatama?
Võib-olla lohutab see teid kuigivõrd.
Olen vaimustuses, teie eminents!
Nägemiseni, armuline härra Bonacieux,
sest olen veendunud, et kohtuma hakkame nüüd tihti.
Arusaadav.
See on vandenõu. Prantsusmaa on hädaohus.
Ma päästan Prantsusmaa.
Iga mu naise samm saab teile teatavaks.
Te olete aus inimene, härra Bonacieux.
Tänan teid. - Laske tal minna, ta on vaba.
Elagu kardinal! Hurraa suurele kardinalile!
Vaat nii...
Nüüd jälgib ta oma naist vabatahtlikult.
Geniaalne!
Kas teie olete d'Artagnan Bearnist?
Jah, teie hiilgus.
Palun.
Mõni kuu tagasi lahkusite kodulinnast
ja tulite Pariisi õnne otsima?
Jah, teie hiilgus.
Ja sattusite kohe ebameeldivustesse?
Asi on selles, et ma... - Ma tean.
Olete asjadega hästi kursis.
Olen teie teenistuses. - Ärge kiirustage.
Te ei tea veel, mida ma teile pakun.
Olen kindel, et Prantsusmaa kardinal
ei paku mille midagi halba ega vääritut.
See on tõsi.
Pakun teile mängida partii malet.
Vabandust, aga kui ma ei mängi malet?
Siis ma õpetan teid.
Palun.
Istuge.
Mis seal ikka, mängime.
Need on etturid.
Käivad ainult edasi.
Need on teised malendid.
Nemad käivad erinevalt.
See on lipp, kuninganna.
Tema käib, kuidas soovib.
Kes soovib? - See, kes mängib.
Aga mida kuningas teeb?
See on kõige nõrgem malend, tema vajab pidevalt kaitset.
Selge.
Alustame? - Palun.
Nii ei saa.
Miks? - Te kaotate ratsu.
Las kaotan.
Juhuslikke ohvreid ma ei vaja. Käige uuesti.
Ei käi.
Siis on tuli.
Ma käin siia.
Jälle tuli. - Ja siia.
Ma löön teid. - Ja mina teid.
Olete võimekas õpilane. Haarate lennult. - Püüan.
Te meeldite mulle.
Hea käik, tugev.
Ometi vajate kedagi, kes teid juhendaks
selles juhuseid täis mängus,
mille olete valinud. Mina pakun teile mängu
minu poolel.
See tähendab suurt raha ja suurt usaldust.
Teie eminents,
teie mängite valgete, mina mustadega.
Kõik mu sõbrad on musketäride poolel
ja vaenlased mingi uskumatu juhuse tõttu teie teenistuses.
Mulle pandaks pahaks nii siin kui seal,
kui ma teie pakkumise vastu võtaksin.
Ma ei saa lubada, et mu tegudest paistaks,
justkui oleksin end teile müünud.
Ja mis siis, kui oleksite?
Selleks te Pariisi tulitegi, et müüa kallilt oma mõõka,
truud kätt ja teravat mõistust.
Unistasite sõjaväelisest karjäärist? Teie unistus saab teoks.
Unistasite rahast? Positsioonist?
Saate nii selle kui teise.
Täpselt nii, aga see oli veidi varem.
Nüüd on mul sõbrad.
Ma ei saa... - Aitab!
Te olete mängur, d'Artagnan.
Hasartne mängur.
Me veel mängime.
Ütleme nii, et meie partii jääb pooleli.
Vaadake ette, d'Artagnan.
Sest sellest hetkest peale pole teie elu enam punast krossigi väärt.
Teie eminents!
Härrased, ta tuleb.
Edu teile siis, meeldivat teenistust.
Kuidas läks?
Rääkisite? - Mängisime malet.
Malet?
Ma keeldusin kardinali poolel mängimast.
Ja õigesti tegite. - Tubli!
Partiid ma veel ei võitnud, aga elu mängisin juba maha.
Seda me veel vaatame!
Te tegite seda, mida piditegi tegema.
Aga võib juhtuda, et see oli viga.
Teie eminents, Buckinghami hertsog on Pariisis.
Tõlkinud Mihkel Mõisnik
ALEXANDRE DUMAS' ROMAANI "KOLM MUSKETÄRI" JÄRGI
D'ARTAGNAN JA KOLM MUSKETÄRI
Minu järel, milord. Palun teid, kiiremini.
Paremale, milord, Vasakule, paremale, milord.
Ettevaatust, milord. Astmed, milord.
Astmed, milord!
Oodake nüüd, oodake kuningannat.
Oodake, milord. - Ei, see on võimatu!
Ma näengi teid, milord. - Sest olen teile kallis.
Ei, selleks et saaks teile öelda, me ju ei tohi kohtuda.
Kuid minuta ju teie päev igavaks ei jää, ei halliks?
Ma teil ei öelnud "jah", milord. - Te "ei" ei öelnud ka.
On armastus ju kallim tõest, on sõjast kallim, rahust.
Kui oled armunud, siis otsus tuleb kiirelt.
Britannia poliitikat on otsustada juhust
nüüd armund südamel,
mis ta ministri rinnas.
Me vastu on siin ilmas kõik, on inimesed, ilmaruum.
Ja teid ma nägin öösi jälle unes, teil oli nuga rinnus.
Mu armastus ju me poolt, on see just minu tugi suur.
Oh ei, milord, meid õnnetus ju ootab.
Ma tõttan daami juurde, kuid mind unedes ta ootab.
Las sõjamürina toob siis me kõrvu kaugelt kaja.
Armeed ja võimast laevastikku Britannial on vaja.
On selleks seda vaja,
et võiksin kordki olla te ustav armastaja.
Ma näengi teid, milord. - Sest olen teile kallis.
Ei, selleks, et saaks teile öelda, me ju ei tohi kohtuda.
Kuid minuta ju teie päev igavaks ei jää, ei halliks?
Ma teil ei öelnud "jah", milord. - Te "ei" ei öelnud ka.
KUNINGANNA RIPATSID 2. osa
Teie eminents, Buckinghami hertsog on Pariisis.
Aga meie armastuse, truuduse märgiks...
Ma teil ei öelnud "jah", milord.
Selle märgiks, et see kohtumine toimus,
kinkige mulle midagi mälestuseks.
Mõne asjakese, mida te olete kandnud,
ja mida võiksin kanda mina.
Lubage, et te lahkute, kui ma teie palve täidan.
Jah. - Ja kohe.
Lahkute Prantsusmaalt ja lähete tagasi Londonisse?
Vannun teile.
Oodake, ma kohe.
Ilus.
Milord. Need ripatsid aitavad teil hoida mälestust minust.
Milord, miks te neid loendate? Neid on 12.
Ma tahan teada,
mitu korda võin suudelda teie kauneid käsi.
Palun teid, lahkuge, säästke ennast ja mind.
Palun teid.
Hästi. Ma lähen.
Kuid tulen peagi tagasi, et teid jälle näha.
Kasvõi meie maade vahelise sõja hinnaga. - Vaikige, milord.
Te lubasite.
Ma ei öelnud "jah".
Niisiis, Rochefort? - Nad kohtusid, teie eminents.
Kes nad? - Mees ja naine.
Millised mees ja naine? - Kuninganna ja hertsog.
Olete kindel? - Paraku, teie eminents.
Millal? - Nüüdsama, eile õhtul.
Kuninganna kammerneitsi, see väike Constance, tõi mehe salauksest sisse.
Kuninganna õuedaamide seas on ka paar ausat prantslannat.
Nad nägid, kuidas tema kõrguse juurde tuli Constance,
sosistas talle midagi kõrva ja kuninganna väljus... - Istuge ometi!
Kui kaua kuninganna ära oli?
Aadlikuna... - Aadliseisuse võin ma ära võtta!
Kristlasena pean teile teatama,
et kuninganna oli ära kolmveerand tundi.
Ja paistab, et Buckingham viib Pariisist kaasa teemantripatsid.
Kuninganna salalaegas on tühi.
Ripatsid?
Tõeliselt kuninglik kingitus.
Me saime lüüa, aga paistab...
Ma usun, et teie geenius... - Kompenseerib teie aegluse, krahv.
Võib-olla nii ongi parem.
Mis te ette võtsite?
Tuhat kuradit! Mind on narritud ja petetud!
Musketär! Kas mitte Aramis?
Nimetähed taskurätil olid C.B.T.
Constance Bonacieux? Kas tõesti?
Hei, sõber! Pea kinni!
Milles asi, mu härra? - Te ei ole Aramis?
Ehmatus laseb arvata, et pidasite mind teiseks meheks
ja ma andestan teile.
Andestate? - Jah.
Ja laske meil minna, kui teil minuga asja ei ole.
Teile ei ole mul mingit asja. Küll aga sellele daamile!
Jumala pärast, jätke mind! - Ma usaldasin teid!
Toetuge mu käele. - Kurat võtaks, härra!
Kõige püha nimel, milord!
Kuidas? Milord? - Buckinghami hertsog.
Me peame Buckinghami iga hinna eest kahjutuks tegema.
Isegi kui tuleb tõestada tema seotus kuningannaga.
Seda pole vaja mulle, vaid Prantsusmaale.
Vaat nii, mu sõber.
Milord ja teie, proua, andestage.
Kuid milles on asi?
Ma armastan teda, muutusin armukadedaks.
See muudab asja.
Te ju teate, mis on tõeline armastus.
Mina? Aga muidugi.
Andestage ja käskige mul anda teie eest elu.
Kasutage ta teeneid, milord.
Näen, et olete vapper noormees.
Saatke meid tõllani, mis mind ootab.
Kui märkate spiooni, tapke ta. - Viivitamata, milord.
Seal on mingid mehed, milord. - Suurepärane!
Kohe möödub siit musketäri rõivais mees, kellega koos on naine.
Mees tappa, naine Bastille'sse.
Kaks keldrisse, teised siia.
Ei tunne ära? Kohe tunned.
Ma ootan teid, härrased.
Lamage. Tõuse. Siia!
Palun, milord. 1, 2, 3, 4... Imekaunis.
Ma armastan teid. Lubage, et te ei jälita mind.
Ei iial. Constance... - Hüvasti.
Rohkem ma teid ei vaja.
Kui sul on kõik,
mis tahad, kõik võid saada,
miks meenutada armu?
Vaid pisar voolab silmast,
kui kibe on siis teada, kui õudne aru saada,
et elus, nagu teisedki,
jäid millestki sa ilma.
On teie nimi
mul kui taevamanna,
las "teie kõrguseks" teid kutsub teine mees.
Oh, lubage mul
öelda lihtsalt Anna.
Poliitikust te tegite poeedi.
Tean ühte ainsat jumalat,
Me riigis kuninganna te, kuid pole tähtis seegi.
Sest valitsete minu südant rumalat.
On teie nimi mul kui taevamanna,
las "teie kõrguseks" teid kutsub keegi teine.
Oh, lubage mul öelda lihtsalt Anna,
ma ihu, hingega ju kuulun ainult teile.
Te tunnetele vastata ei saa ma,
sest tema kõrgusele olen truu.
Teil armukesed lubatud?
On kahju öelda,
kuid pühamehe kirg on aher puu.
On teie nimi ju püha kõlalt.
Kas teisiti võiks üldse olla see?
Oh, lubage vaid te seltsist vabalt
mul käia oma patust maise elu teed.
Te tulite jälle kutsumata?
Monsenjöör, Buckinghamil õnnestus Pariisist lahkuda. - Mis?!
Kes teid siis seekord segas?
Te võite muidugi naerda, kuid see oli jälle too neetud gaskoonlane!
Jah, monsenjöör? - Sõitke kohe Londonisse.
Kuue päeva pärast korraldab Buckingham balli.
Hertsog kannab seal 12 teemantripatsit.
Lõigake kaks neist ära ja tulge viivitamata tagasi.
Ma pean need kuningannale kinkima.
Võtke mu varahoidjalt 200 eküüd.
Kui ülesanne täidetud, saate teist samapalju.
Te tahate midagi öelda? - Ei, monsenjöör.
La Chesnaye! - Olen siin, teie kõrgus.
Kuninganna on mind alati pidanud oma vaenlaseks,
ehkki, jumal teab, olen teda kaitsnud teiegi eest.
Tõsi, härra kardinal. Nagu alati, oli teil õigus.
Kiri oli poliitikast.
Kuninganna sepitseb poliitilisi intriige.
Teie kõrgus... - Ta on siiski ära teeninud mu viha.
Vastupidi, teie kõrgus, teie olete süüdi tema ees.
Kahtlustada kuningannat!
Ta on pühendunud ja truu abikaasa.
Mida te mulle praegu soovitate?
Soovitan mitte võtta kuningannalt rõõmu
tantsida raehärrade ballil.
Paluge tema kõrgusel kanda teemantripatseid,
mis te talle kinkisite.
Kuninganna armastab väga tantsimist ja ehteid!
Sellise tähelepanuavalduse ees taandub tema viha kindlasti.
Teie eminents!
Lähemal ajal toimub raekojas ball.
Ja ehkki ma ei ole maiste lõbustuste toetaja ega armasta neid,
tahaksin teile meelehead valmistada. - Tänan, teie kõrgus.
Ma pole teie tähelepanuga enam harjunud.
Ma sooviksin, et te kannaksite ballil
neid teemantripatseid, mis ma teile kinkisin.
Kas kuulsite mu palvet, madam? - Jah.
Ja tulete ballile? - Jah.
Nende ripatsitega? - Jah.
See ongi kõik, mida tahtsin teile öelda.
Millal see ball toimub?
Millal? Seda peab kardinalilt küsima.
Niipea kui mileedi saabub, saatke ta kohe minu juurde.
Nii et balli palus mulle meenutada tema eminents? - Jah, tema.
Ja tema leidis ka, et võiksin kanda ripatseid?
Mis vahet sel on, tema või mina. Kas kuulsite mu palvet? - Jah.
Ja täidate selle? - Jah.
Anna... - Jah!
Sellest saab meie lõplik leppimine.
Madonna, lõpp on mul! Oh, neitsi, minu tund on käes!
Louis võib olla loll, kardinal kuid kõike näeb!
On jälle musta tööd teinud Richelieu.
Ja õudusega koitvat päeva ootan.
Ei vale päästa siin, sest tõde lõikab nii.
Madonna, üksi sulle saan ma loota.
On London kurt ja tumm, sealt uudiseid ei ole niipea loota.
Jah, eks see Buckingham on siiski mees, mis ma küll ootan?
Ei mingit lootuskiirt, vaid vaenu näen ma siin,
mis peitunud on lipitsuse maski alla.
Las suren õitsvas eas! Hispaanlanna ju teab,
et aust ju kallimat ei saa sul olla.
Ripatsid?
Need tuleb tagasi tuua. - Jah, aga kuidas?
Tuleb saata käskjalg Londonisse. - Aga ma olen täiesti üksi.
Ma leian teile käskjala.
Mu suuremeelne laps, sa päästad mu elu. Ei, mu au!
Ma ei unusta seda teenet kunagi. Jookse, päästa oma kuninganna!
Ma olen siin, monsenjöör.
Rochefort, sulgege väljapääs kõigist Prantsusmaa sadamatest.
Ja sissepääs?
Geniaalne.
Mis tagatisel ma võiksin avaldada teile selle saladuse?
Minu armastuse! - Issand...
Kas ma võin usaldada teile kuninganna saatuse ja oma elu?
Ühel ööl see kõik juba oli minu kätes.
Te peate minema tema juurde Londonisse.
Buckinghami juurde? - Tasa!
Kas te suudate?
Te ju näete, kuidas ma teid armastan.
Nii te räägite... - Ma olen aus inimene!
Loodan, et see on nii.
Ja vapper! - Selles juba veendusin.
Siis pange mind proovile!
Sinna ja tagasi peate jõudma 10 päevaga.
10 päevaga! See on terve igavik, kui ootad kohtumist armsamaga!
Ma muretsen teie pärast väga. See on väga ohtlik.
Kümme kuuli otsib teid, kümme mõõgatera.
Mulle hirmsam on, kui põlgate mu ära.
Ja karid ohtlikud ja laine...
Vaid teie põlglik pilk, oh naine!
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Kuninganna au nüüd peate päästma.
Ja armastusele ka ennast säästma.
Kuninganna ootab teid nüüd kümme päeva.
Mind teie oodake, näen selle nimel vaeva.
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Te kätte annan oma saatuse. - Ja mina sõna teil` gaskoonlase.
Mu kirjatuvi saagu teist. - Te kindlamat ei leia teist.
Kuninganna üksi on sepitsuste võrgus.
Aidake, mu lõvi, Annat!
Ma lähen, nagu käsib teie kõrgus. Ei tunne teist ma kuningannat!
Pant, proua. - Mille pant?
Meie armastuse pant!
Constance! Kuhu te kogu aeg kaote?
Ülejäänu pärast.
Mis see on? - See pole minu saladus.
Ma pean kaduma.
Selle haruldase naise pihiku vahel on kõik Louvre'i saladused!
Niisiis, Londonisse!
"Mu kirjatuvi saagu teist".
Sa oled sarvekandja, Bonacieux!
Sarvekandja! Rahu, Bonacieux.
Küll sa kätte maksad.
Einoh, kas nägid?
Jah! Nägin!
Häbitu naine! Mina ju talle...
Aga tema mulle...
Stopp!
Rahu, Bonacieux, leidub lohutus. Sa pole üksi haavatud.
Oled haavatud koos Prantsusmaaga. Prantsusmaa on hädaohus!
See on vandenõu Prantsusmaa ja minu vastu!
Ma päästan su, Prantsusmaa!
Ja su postituvil kärbime tiibu.
"Mu kirjatuvi saagu teist".
Häbitu naine!
"Härra kor... kar..."
Kellega te siin vestlete, hr Bonacieux?
Niisama pobisen, hr d'Artagnan.
Muide, hr d'Artagnan... - Ärge tulge mulle üürirahast rääkima!
Ärge iial rääkige mulle rahast!
Kui ma kaotan enesevalitsuse, olen hirmus!
Mul pole üürilistega kunagi vedanud!
See-eest on väga vedanud naisega.
Härra d'Artagnan, kas lähete sõjaretkele?
Ei, me läheme Forges'i tervisevetele. - Miks ometi?
Härra Athosele teeb maks muret.
Ja kas ta teeb seda kaua?
Kes? - Härra Athose maks.
Umbes 10 päeva.
Kui tagasi tulete, siis maksategi kõige eest!
Muidugi, võlgu ma ei jää!
Head reisi, armas härra d'Artagnan!
Lenda, tuvike. Lenda, küll me sul tiibu kärbime.
"Härra kor... kar..." Ah, mis!
"Tema eminentsile..."
Lubage pakkuda oma teenuseid, härra. Kõigest 2 sou'd.
Jumal tänatud, te olete siin!
Tahan teid rõõmustada, sõbrad. On üks asi.
Mine, kullake. Kui ma abtiks saan,
ei takista keegi mul lohutada lohutust vajavaid.
Mine.
Niisiis?
Me läheme Londonisse.
Miks mitte Indiasse?
Londonisse? Kellele seda vaja on?
Kuningannale, aga palun ilma liigsete küsimusteta.
Kui ilma liigsete küsimusteta, siis, kulla d'Artagnan, lähete üksi.
Päriselt ka, d'Artagnan. Ma olen Porthosega nõus.
Miks me peaksime riskima teadmata, mille pärast.
Olen Aramisega nõus.
Olen valmis oma eluga riskima, aga pean teadma, mille nimel.
Te siis ei tule?
Kallis sõber, saage aru, asi on selles, et...
Ma kirjutasin rondoo.
Ja pean seda kindlasti härra Vauture'ile näitama.
Kuulake, see on päris huvitav.
Miks kurvastad ja patja nutad unes?
Miks ahastad, kui koorem rõhub ränk?
Tänan, Aramis. Härra Vauture on kindlasti vaimustuses.
Arvate? - Olen veendunud.
Mis seal's ikka, lähen üksi.
Hüvasti.
Loodan, et kunagi kohtume.
Tere!
Öelge, kas see on vajalik ainult kuningannale või teile endale?
Sellest sõltub veel ühe naisterahva elu.
Seda on vaja mulle, Athos.
Milles siis asi?
Asi on selles, et Londonis on niiske,
aga mul ei ole tosinatki taskurätikuid kaasas.
Mina olen selle reisuga nõus ühel tingimusel. - Millisel?
Kui mulle tagatakse Londonis normaalne toitlustus.
Normaalset vehklemist saan lubada.
Aga raha? - Raha on! 300 pistooli!
See on ainult sinnasõiduks. Aga tagasi? - Tagasi meist kõik ei tule.
Niisiis, Pariisist Londonisse ja tagasi 10 päevaga.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Üksainus mu sõna päästis Prantsusmaa!
Pudukaupmees ja kardinal, see on jõud!
Kardinal on teiega väga rahul, härra Bonacieux.
Minge koju.
Ja ärge jätke üksi oma võluvat, imekaunist, vaimustavat abikaasat,
muidu näppab keegi ära.
Kauplemine ootab, poliitika mitte.
Kõik Le Havre'i maanteele. Parimad mehed!
Iga hinna eest kinni pidada neli musketäri,
Athos, Porthos, Aramis ja d'Artagnan.
D'Artagnan, see tee viib Bonacieux' maja juurde.
London jääb vasakule. - Tänan, Porthos!
Teie kõrgus, olete täna kaunim kui kunagi varem.
Lihtsalt vaimustav! See helesinine on imeline!
Ballile raekojas tulge kindlasti helesinises!
See värv sobib teie silmadega.
Jah, pärlsinine.
See värv harmoneerub ka kuninga kingitud teemantripatsitega.
Te kavatsete ju neid kanda?
Ilmtingimata.
Meid neli on, ja seni koos me veel,
Siht silme ees, auasjas taas me teel.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant.
Kaabakad!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi!
Üks kõigi eest!
Porthos!
Kui palju teid ometi on?
Olete väga ebaviisakas!
Me kohtume veel, kindlasti kohtume!
Härrased, ühekaupa!
Veel üks! Ja veel!
Kuhu nüüd, mu härra?
Mis see veel on?
Palun laenake oma hobust.
Edasi! Raske on, kullake, aga kannata ära!
Iga hinna eest kinni pidada musketärid Athos, Aramis ja d'Artagnan.
Meid kolm on veel, me kaotust kandnud.
On võitlus see, mis elu meile andnud!
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi! Üks kõigi eest!
Me kohtume veel, Aramis! Kindlasti!
Ise te ju seda tahtsite!
Peatuge, õnnetud!
Kas te ei karda tulemerd?
Olete unustanud Issanda karistuse?
Põlvili!
Mõelge Jumala peale!
Ja te kuulete Jumala häält!
Pange silmad kinni!
Ma ju kuulen.
Kuulen.
Kuulen Jumala häält!
Burgundia vein. Palun.
Veini. - Palun.
Nii ei lähe! See on ju võltsmünt!
Võtke nad kinni! Sulid!
See on ju võltsmünt!
Võltsmünt! - Kuidas sa julged, lurjus!
Peksa sulidele!
Mu sõber, näe, meid jäänud kaks.
Kuid võitlusvaim me sees ei ole jäänud vähemaks.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Ja see on meie edu pant!
Me kohtume veel, Athos! Kindlasti!
Ma pean neid kinni! Pole hullu!
Edasi! Üks kõigi eest!
Palun teid, teie kõrgus.
Imeline!
Kas te olete oma käskjalas kindel?
Ja kas on selline ülesanne üldse inimesele jõudumööda?
Ta ei ole inimene, vaid saatan!
Kas sina oled laeva peremees?
Mul on kiiresti Londonisse vaja. Maksan hästi.
Täna hommikul tuli käsk,
mis keelab lasta Prantsusmaalt välja kedagi,
kelle pole kardinali isiklikku luba.
Luba on siin.
Kinnitage see seal üleval sadamakapteni juures
ja ma võtan teid kaasa. - Hästi, oota, kohe tulen.
Teil on kiire, härra? - Jah, väga kiire.
Olete kardinali teenistuses? - Jah.
Aga mina kuninga, ja kiirustan samuti. Palun teil mind ette lasta.
Mina tulin esimesena.
Mina teisena, aga lähen esimesena.
Kohtusimegi, koerapoeg.
Kuidas? Te olete ikka veel elus? - Jah.
Andke mulle luba, mida näitasite kaptenile.
Hoia end!
Porthose eest!
Aga see on minult isiklikult.
Paber, mu härra!
Säh! Paber!
Koerapoeg!
Aramise eest!
Seis!
Paber!
Paber, mu härra!
Athose eest!
Paber!
Kaabakas!
Kurat!
Ma üksi nüüd, on sõbrad jäänud maha.
Kolm korda neetud tee, mis jäänud seljataha.
Deviis käis nii: "Kõik ühe eest!"
Sai sest me edu pant!
Nüüd edu käes, kuid kadund mitu meest!
Ja kõigi eest vaid mina, sant.
Teie teenistuses, söör.
See on tema käekiri! Mu võrratu Anna!
Teie nimi, söör? - D'Artagnan, milord.
Mu sõber!
Te aitate mind teist korda. Heategusid ma ei unusta.
Pole tänu väärt, milord. - Hüva.
Kümme!
Neetud! Kaks ripatsit on läinud!
Felton!
Juveliir siia! Kähku! Kõige vajalikuga!
Homme hommikuks on neid 12. Seda ütles Buckingham!
Monsenjöör! Teie ripatsid.
Mida te pühendumuse eest soovite? - Raha!
Raha, teie eminents, ja tiitlit.
Tiitlit, mille saaksin pärandada.
Pärandada?
Teid üllatab, et mul on, kellele tiitlit pärandada?
Miks küll? Ma püüan, pärast balli.
Aga raha on laekahoidja käes.
Mida te mulle öelda tahate? Ma tunnen teid ju hästi.
Kui kuninganna kannab ripatseid, milles ma pole kindel,
siis küsige temalt, kes võis varastada need kaks.
Kes siis varastas?
Küsige kuningannalt.
Miks te ripatseid ei kanna?
Te teadsite, et mulle meeldiks neid teil näha.
Kartsin, et rahvahulgas võib nendega midagi juhtuda. - Asjata.
Võin kohe saata kellegi Louvre'i nende järele.
Ja õigesti teeksite, madam.
Ma olen üksi nagu kirikutorn.
Kus ripatsid on? Te lubasite mulle.
Oodake veel veidi, usun, et need on juba Pariisis.
Seis! Läbipääs suletud!
D'Artagnan! Athose, Porthose ja Aramise sõber.
Kus teie sõbrad on? Käisite koos puhkamas?
Kuidas tervisevetel oli?
Kõik on Pariisis, elus ja terved.
Laske ta läbi. - Tervitage sõpru!
Seis! Läbipääs suletud!
Kaardiväelased, siia!
Kas saatsite ripatsite järele? - Veerand tunni pärast on need siin.
Kui neid veerand tunni pärast siin ei ole,
siis ma ei tea, mis ma teiega teen!
Igatahes ei tasu minult rohkem kingitusi loota.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Meid neli on, ja seni koos me veel,
siht silme ees, auasjas taas me teel.
Deviis on meil: "Kõik ühe eest!"
Edasi läheb lihtsamaks.
Ettevaatust, ära kaela murra.
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Merlaisoni balleti esimene osa!
Kus mina, kuningas, seal pole pisiasju.
Moraal ja au, mu põhimõtted need.
Jah, riigi reetmise võin andestada teil ju,
kuid reeta kuningat te ärge mõelgegi.
Kui teie truudusetus tuleb ilmsiks,
siis teid ja Inglismaad saab rängalt nuheldud.
Ei sarvekandja olla saa ja samal ajal kuningas!
Vaat nii! Voila!
Kust siit ballile pääseb? - Sellisena?
Ma ei tahtnud.
Merlaisoni balleti teine osa.
Nüüd, härrad, te mind enam ei peata.
Olen sihil!
Kaabakas!
D'Artagnan! - Jumal küll, Constance!
Te olete verine! - Tühiasi.
D'Artagnan!
Andke see kuningannale.
Issand! Ma olen päästetud! Ja kuninganna ka!
Constance! - Vabandust.
Constance! - Ma tulen kohe tagasi.
Ma tõestasin, et olen puhas mehe ees.
Truu olen teile! Kuid teie, teie, teie!
Kuid teie kurguauguni vist sepitsuste sees.
Häbi teile osaks saab!
Vaat niimoodi! Voila!
Constance! Teie olete mu kuninganna!
Constance! - Oodake!
Constance...
Constance!
Taevane jumal! Kuninganna!
Ja kuidas saan teid tänada, vapper noormees?
Millisest tänust võiks veel unistada vaene gaskoonlane?
Ma saan aru, et kuningas, mu abikaasa, on äärmiselt kitsi
ja tema truud musketärid igavesti vaesed. Üks hetk.
Otsekohe pärast balli võtke proua Bonacieux kinni
ja saatke Bastille'sse.
Ma veel korraldan talle kohtumise majesteediga!
Teie kõrgus! - Tasa!
Palun võtke tänutäheks vastu see pitsatsõrmus.
Tänan, teie kõrgus.
Olen õnnelik teilt seda sõrmust saades.
Kuid suudan unistada vaid ühest.
Kuulsin just,
kuidas kardinal käskis teie truu Constance Bonacieux' röövida.
Anun teid, aidake mul ta kardinali käest päästa!
Ma peidan ta Bethune'i kloostrisse.
Tänan teid, sellest piisab täiesti. - Ülejäänu sõltub teist.
Aga nüüd öelge... Kuidas tal seal läheb?
Kellel? - Te mõistate, kellest ma räägin.
Buckingham! - Tasa!
Pole viga, elus-terve. - Pole viga?
Kuid kannatab otsatult.
Kannatab?
Kannatab.
Niisiis, Bethune'i klooster.
Monsenjöör! Ma olen valmis.
Niisiis, Bethune'i klooster.
Loodan, et seekord ei lase te gaskoonlasel end ümber sõrme keerata.
Tooge iga hinna eest see Bonacieux siia!
Ma lubasin teile ripatsite eest tiitlit,
aga paraku ei saa praegu kuidagi aidata.
Tänage selle eest härra d'Artagnani,
kes on tõepoolest austust väärt.
Lubage mul selle mehega arved õiendada.
Pärast Bethune'i kloostrit annab Rochefort teile paberi.
Kasutage seda nii, nagu õigeks peate. - Tänan.
Mulle ei anna rahu Aramise puudumine.
Ta ei lahku oma õmblejanna juurest vappidega tõllas iialgi nii vara.
Aramis! Mis on?
Mu õmblejanna...
Just nimelt, väike õmblejanna palus kuningannalt loa.
Te võite Conastance'i Bethune'i kloostrist ära tuua.
Siin on kiri abtissile.
Aramis, te toote mu elule tagasi!
Kuningannale lähedal seisev õmblejanna!
Veel üks sõna ja ma... - Vaikin!
Ajan ära paar-kolm hobust, tuiskan Bethune'i
ja viin Constance'i kohta, kust keegi teda ei leia!
Kardinal võib samuti Bethune'ist teada.
Kui tegu oleks saja mehega, laseksin teil minna.
Aga kardan, et ees seisab veel üks kohtumine kardinaliga.
Minu meelest on Athosel õigus. - Hirmutasite mu ära!
Mis seal's ikka, lähme neljakesi.
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Taas sadulast sind leiab algav päev
ja tuuleiil sul paitab vana haava.
Miks, härra, seiklemas sind näen,
kas vanad luud ei ihka rahu saada?
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Pariisis raha sulab, c'est la vie!
Kuid rüütlil ära kulub ikkagi.
Ei armuta saa rüütel iialgi.
Ei õnneta saa rüütel ammugi.
Me rõkkame ja rõõmustame. Mida päev toob meile uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail,
ja õnne täname: merci beaucoup.
Väravale koputatakse, palutakse varjupaika.
Palvetage kõik!
Kes seal on? - Üks mees!
Mees? Jumal küll!
See on ju naine!
Tüdrukud, ettevaatust!
Anun teid!
Jumal küll, mis temaga on?
Andke mulle see!
Ütelge, kullake, kust te meile tulete?
Pariisist!
Palun ajutist peavarju.
Aga kes te olete? - Lubage sellele mitte vastata.
Tüdrukud, palvetage kõik!
Ma olen intriigide ohver.
Poliitiliste ja armuintriigide.
Siin olete omade keskel.
Pariis... Kuidas seal Pariisis on?
Andestust...
Ma ei saa hästi aru, mis teid nimelt huvitab.
Kõik.
Kõlakad, skandaalid, jubedused, õudusjutud
ülikute, kuninga elust.
Võib-olla isegi kardinali enda.
Proovige seda, väga peen lõhn.
Ma ei teagi, millest teile jutustada.
Võib-olla selle loo.
Ah, ei, see pole huvitav.
Või siis...
Ripatsitest?
Jah, just selle loo tahtsingi jutustada.
Aga kuidas te sellega nii hästi kursis olete?
Milline imetore asjake!
Palun.
Kuidas sai juhtuda, et Louvre'is,
kuninga ja kardinali nina all,
kohtus see Inglise hertsog meie kuningannaga?
Kes võis teile sellest rääkida?
Leedi Winter, see on võõras saladus.
Ja ma tõotasin selle endaga hauda viia.
Parim viis saladust mitte välja anda
on seda mitte teada.
Vabandage, ma olen väsinud.
Kui teil midagi selle vastu pole, siis ma puhkan veidi.
Te saite pahaseks? - Mis te nüüd!
Ei, saite küll. - Palun teid.
Te murrate mu südame. - Ärge liialdage.
Milline imeline lehvik!
Minge, minge.
Hästi, ma jutustan teile kõik.
Meil peatub üks Constance Bonacieux,
kuninganna kammerneitsi, kes selles kõiges osales.
Nüüd varjab end kardinali kättemaksu eest.
Välja lobisesin! Mind ähvardab Bastille!
Jumala pärast, ärge hukutage mind!
Mis te nüüd. Vaadake mind. Kelle võiksin mina hukutada?
Olen ise selle ilma vägevate ohver, nagu too vaene Constance.
Tänan teid.
Ainus, mida ma ei tea, on see,
millist rolli mängib selles loos keegi mileedi.
See on kohutav naine.
Teda kardab isegi kardinal, uskuge mind.
Mu kallis Constance!
Lõpuks ometi leidsin teid! Lõpuks saan teid näha!
Kes te olete?
Mina? Leedi Winter.
Minu saatsid teie juurde sõbrad. Nad ei jäta teid hätta.
Aga ma ootasin teda ennast.
Kui tihti oleme d'Artagnaniga teist rääkinud.
Ta armastab teid kogu südamest ja pani ka minu armastama.
Leedi Winter... Andke mulle andeks!
Ma armastan teda nii väga!
Mu vaene laps! Las ma kohe vaatan teid.
Ma kannatan, kuid tema pärast kannatada on õnnistus.
Aga nüüd on teie kannatused lõppenud.
Me lahkume siit otsekohe.
All ootab meid tõld, ma viin teid tema juurde.
Jah! Sõidame!
Oleme kohal, Porthos, ärge jääge maha. Avage, meil on kiri abtissile!
On seal keegi? - Avage!
Ma kardan. Mis lärm see on?
Need on kas meie sõbrad või vaenlased. Seiske siin!
Kardinali kaardiväelased!
Jumal küll.
Otsime teisi väravaid. - Ma lõhun selle kloostri maha!
Ma küsin viimast korda: kas te kavatsete tulla?
Te ju näete, et ma ei saa minna.
Põgenege üksi.
Jätta teid maha? Ei, seda ei juhtu.
Need väravad on meile lahti.
Ja selle poolest head, et kannavad isegi Porthost.
See on mu elu meeldivaim tormijooks. Minu järel, sõbrad!
Ettevaatust! - Kloostrimüürid...
Porthos, ära Aramisele kaela kuku. - Ärge muretse.
Anna käsi. - Aitäh.
Kloostriõhk! Mind on alati siia tõmmanud.
Muidugi, see on ju naiste klooster.
Kes esimesena Constance'i leiab,
teadku, et d'Artagnan on igavesti ta võlglane.
Aga kui teie ta leiate? - Me ei hakka norima.
Võib-olla leian minagi siit kellegi vestluseks vaimulikel teemadel.
Leedi Winter!
Mis te pokaali puistasite?
Kohe saad teada.
Jooge! See annab teile jõudu.
Jumala abiga, d'Artagnan! - Pane vein valmis.
Mina leian ta esimesena.
Miks te üksi olete? Kus Bonacieux on?
Seal, kust tagasi ei tulda. Kähku, Rochefort! - Sain aru.
Ruttu! Anna piitsa!
Constance! - D'Artagnan...
Ma teadsin...
Teadsin...
Kuidas ta ka ei kutsunud, ma ei olnud temaga minema.
Kes kutsus?
Sina ju saatsid selle naise, leedi Winteri. - Mina ei saatnud kedagi.
Constance! - D'Artagnan!
Kas te jõite sellest pokaalist? - Jah.
Kes selle teile valas? - Leedi Winter.
Ära jäta mind, ma suren... - Constance!
Constance! Constance...
Tuhat kuradit! Siin te oletegi! Kes veini välja teenis?
Mis siin toimub?
Athos, te ei mõtle ometi, et...
Ma mõtlen igasuguseid asju. See on mürk.
D'Artagnan, ma tean, sa päästad mu.
Kuhu sa jälle kaod?
Constance?
Constance!
D'Artagnan, meil on aeg.
Nad teevad surnukehaga kõik, mis vaja.
Tema hing on paraku juba kaugel.
Kes teab, võib-olla kohtuvad nende hinged palju varem, kui te arvate.
Hoidke end, d'Artagnan.
Ma vist tean, kes varjab end leedi Winteri nime taga,
ja tunnen, et see surm polnud viimane.
Need sõjad, kõrtsid, löömad, mõõgad, ratsud,
see metsik trall, kus ellu jääda katsud.
Ja armuhetk täis püha puhast kirge,
kui käsi hell ja hing on nõnda kerge.
Ei olnud kohtumine lihtsalt juhus,
Siis oli arm, nüüd lein vaid rinda rõhub.
Kesk sõpru seisan nüüd ma nagu kõrbes.
Ja mis on jäänud mulle tundest kõrgest?
Ainult nimi...
Constance!
Gascogne, Pariis, kus sõbrad, lootus, ulmad.
Ei langend pisar meil kesk verepulma.
Ma tapsin, kuid kas surma ma ka nägin?
Kas vihkasin neid, kelle pistsin läbi?
Ei, surma mõistsin alles selles majas.
See sõna, "surm",
mu suus nii õõnsalt kajab.
Kesk sõpru seisan nüüd ma nagu kõrbes.
Ja mis on jäänud mulle tundest kõrgest?
Ainult nimi...
Constance!
Kas pääsed veel, ei seda tea,
kui hirmus taplus lõõmab.
Kuid jumal andis sõbrad head,
kuid jumal andis sõbrad head
ja jumal andis sõpradele mõõgad.
Kui sõbral lõpp on käes...
Sõjas läeb nii, elus läeb nii.
Kui sõbral lõpp on käes,
ei teda jätta saa.
Ei sõber ole see...
Sõjas nagu sõjas ikka.
Ei saa sul sõbraks see,
kes arg on, kes on petis.
On uhkust meil ja vaenlasel.
Teeb käsi mõõgal sõitu.
Kes kõvem on, eks vaatame,
kes kellest saab siin võitu.
Ja kes peab andma alla.
Tõlkinud Mihkel Mõisnik
ALEXANDRE DUMAS' ROMAANI "KOLM MUSKETÄRI" JÄRGI
D'ARTAGNAN JA KOLM MUSKETÄRI
Me oleme otsustanud
kuulutada Inglismaale sõja
ja alustada La Rochelle'i piiramist.
Elagu kuningas!
Tema majesteet langetas nagu alati geniaalse otsuse.
Tervist!
Ehkki La Rochelle'i kindluses on prantslased, on nad protestandid.
Ja nõnda on La Rochelle üks inglaste pesa.
Mässu ja vastuhaku kolle kuninga valdustes!
Elagu kardinal!
Inglismaale ja selle peaministrile tuleb koht kätte näidata.
Sellele... Buckinghamile.
Elagu kuningas!
Istuge.
Niisiis, õnnitlen teid.
Olete ausalt ära teeninud musketäri keebi.
Näen, et te pole rahul. Mõistan.
Aga asi on lihtne. Tuleb La Rochelle'i all silma paista
ja d'Artagnan ongi kuninglike musketäride leitnant.
Ma õigustan teie ootusi, härra de Treville.
Ehkki ausalt öeldes ei mõista, kellega me võitleme ja milleks.
Sellel pole mingit tähtsust.
Kõige peamine asi sõjas on sõda.
Või nagu Porthos ütleb: "Ma võitlen lihtsalt sellepärast, et võitlen!"
Ma arvan, et teie sõbral on õigus.
Ja ikkagi, d'Artagnan,
juba musketäriks olemine pole üldse paha!
SEIKLUSED JÄTKUVAD 3. osa
Eks Saatan nagu ikka taas kurja nalja teeb:
ja vastas hugenotil on katoliiklane.
Oh, sõber, öelge tõesti, ja nalja me ei tee,
kas kindlust La Rochelle'is on vaja Jeesusel?
Ehk küll me töö on võitlus, võib rääkida ju õigust:
on sõda rööv, pardon, kuid nii on see.
Kui välgub mõõgatera ja kuule sülgab dzott,
ei küsi keegi enam, kas katoliiklane või hugenott.
Oh, sõber, öelge tõesti, ja nalja me ei tee,
kas kindlust La Rochelle'is on vaja Jeesusel?
Ehk küll me töö on võitlus, võib rääkida ju õigust:
on sõda rööv, pardon, kuid nii on see.
Ära on see kõik mind tüüdanud. Tahaks koju.
Porthos! - Jah.
Ei ole mulle meeltmööda see rumal sõda,
kus prantslased notivad prantslasi.
Ja üldse, mille pärast?
Miks ma pean tapna hugenotte,
kelle ainus kuritegu seisneb selles,
et nemad laulavad psalme prantsuse keeles, aga meie ladina?
Ära on tüüdanud. Tahan koju. Kõik!
Te eelistate võitlusele kodust õdusust?
Ega te pole vanaks jäänud, hea Porthos? - Ei, olen lihtsalt targemaks saanud.
See pole hea, või mis teie arvate, Athos?
Härrad Athos, Porthos ja Aramis härra de Treville'i juurde!
Kohtume Punase Tuvila kõrtsis.
Te olete veel elus, härra de Jussac?
Näen, et ka teie olete veel elus, härra d'Artagnan.
Ärge tapke mind! Halastage, ma räägin kõik ära!
Kas su saladus on ka kallis?
Lurjus! Kes su mind tapma saatis?
Üks naine! Ma ei tunne teda. Mulle öeldi, et mileedi!
Kust sa ta nime tead? - Nii nimetas teda mu sõber.
Ta andis meile 100 luidoori!
Paistab, et ta hindab mu elu kõrgelt.
Ärge tapke mind! Ma ei ole süüdi!
Ei! Halastage! - Kao minema!
Tulge sisse, Rochefort.
Jumal, kui kaunis te olete.
Tahaksin terve elu olla teie kõrval.
Loodan, et te ei tulnud seda põrutavat uudist teatama. - Õigus.
Kardinal on Bethune'i kloostri sündmustega väga rahul.
Tõsi, ta leiab, et käitusite pisut julmalt.
Tõesti?
Mida tema eminents veel mulle edasi anda palus?
Aitab, Rochefort!
Kas ma pean kaua selles Punases Tuvilas istuma
ja ei tea mida ootama?
Mõne minuti pärast tuleb siia Richelieu.
Athos! - Mis veel juhtus?
Mind püüti tappa.
Mul õnnestus teada saada,
et tapjad saatis mileediks kutsutav naine.
Ma ütlesin teile, et Constance'i surm ei jää viimaseks.
Ma tundsin selle naise ära.
Mileedi ja leedi Winter on üks ja sama isik.
Istuge ja kuulake, d'Artagnan.
Üks mu sõber, krahv de la Fere, armus ühte tüdrukusse,
kaunisse nagu armastus ise.
Kord pruudi leidis de la Fere, kes vaevu kuusteist täis.
Ta kombeilt nõnda hõrk ja peen, ja kaunilt leebe näis.
Tal rauge pilk ja vagur meel, kui armastusest purjus mees.
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
Õitsevad...
Ja peagi too krahv de la Fere sest pruudist naise teeb.
Ja proua auks krahv de la Fere peab jahi metsades.
Ja hüüab sarv, jaht lahti läeb, seal abikaasad käsikäes.
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
Õitsevad...
Teie õnnetus on lihtsalt naljakas! - Mida te sellega öelda tahate?
Armastus on selline mäng, milles võitjat ootab surm.
Kuid naine siis, oh helde aeg, ta ratsult pudeneb.
Et hingata ei oleks vaev, krahv rebib naiselt krae.
Ning vajub kleit ja vajub särk - ja õla peal seal lõõmab märk!
Eks tööd ju tundis timukas.
Seal liilia õitsemas.
Õitsemas...
Ja nii ei ole krahv ei abielus ega lesk.
Las kaob see paar, ja asi vask.
Jah, hea d'Artagnan, teil vedas väga, et kaotasite.
Kaotage alati, selline on minu nõuanne.
Vabandage, kulla sõber, ma ei tohi palju veini juua.
Kui joon, hakkan hirmsaid lugusid jutustama.
Lähme alla, sõbrad juba ootavad meid.
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
Õitsevad...
Porthos, jutustage meile midagi lõbusat.
Proua Coquenard'ist!
Mis siin lõbusat on? Ootan läbematult,
millal aulik härra Coquenard lõpuks kõrvad pea alla paneb.
Fui, Porthos. - Sel juhul laulame midagi lõbusat!
Me rõkkame ja rõõmustame. Toob mida päev meil uus?
Kaunitarid, kõrtsid ja mõõgatera truu!
Me liigume ja kiigutame sulgi kübarail
ja õnne täname: merci beaucoup.
Taas sadulast sind leiab algav päev ja tuuleiil sul paitab vana haava.
Miks, härra, seiklemas sind näen? Kas vanad luud ei ihka rahu saada?
Me rõkkame ja rõõmustame. Toob mida päev meil uus?
Teil on suurepärane mälu, leedi Winter.
Tänan, teie eminents.
Aga mis siis, kui vaatamata kõigile argumentidele
jääb hertsog kangekaelseks ja ähvardab endiselt Prantsusmaad?
See on väheusutav.
See on võimalik.
Kui Buckingham vastu paneb,
jään ma lootma mõnele sellisele sündmusele,
mis muudab terve riigi nägu.
Kui te võtaksite tuua ajaloost mõne näite sellisest sündmusest,
jagaksin võib-olla teie veendumust.
Toon näite.
Kas 1610. aastal ei toimunud mitte sündmus,
mis takistas Henri IV Austriat vallutamast?
Monsenjöör, kas te räägite pussihoobist Ferronnerie' tänaval?
Just nii. - Ja mis te mõtlete?
Kui leiduks mõni osav ja ilus naine,
kes sooviks hertsogile kätte maksta, ei üllataks see kedagi.
Ta on oma vannetega äratanud armastust paljudes südametes,
tähendab, on äratanud ka vihkamist.
Samuti võiks see naine leida mõne mehe,
kes sooviks tema eest kätte maksta.
Võib ka nii.
Ja samas aitaks ta päästa Prantsusmaa.
Nüüd, kui olen saanud kõik juhtnöörid teie vaenlaste kohta,
kas lubate paar sõna ka minu omade kohta?
Kas ka teil on selliseid?
Pean silmas meest, kes on teile hästi tuttav.
Seda meie kurja geeniust.
Meest, tänu kellele kuninglikud musketärid
saavutasid võidu kokkupõrkes teie kaardiväelastega.
Kes teie käskjalale antud kolme mõõgahoobiga
kukutas läbi loo teemantripatsitega.
Kes, saanud teada, et mina tapsin Constance Bonacieux',
tõotas mu tappa.
Pean silmas seda lurjust d'Artagnani.
Ta on vapper mees!
Autu mees, monsenjöör.
Mida te soovite?
Lubakirja, mis kiidab ette heaks kõik,
mida pean vajalikuks Prantsusmaa huvides teha.
Kõigepealt tuleb leida naine,
kes võiks tahta hertsogile kätte maksta.
Tema on leitud!
Aga mees, kes teenib, relv käes, jumalikku kohtumõistmist?
Tema leitakse, monsenjöör.
Siis tuleb ka aeg anda teile paber, mida te palute.
Teil on õigus, monsenjöör.
Ma pean andma hertsogile edasi teie ettepaneku
hoiatada teda äraütlemise tagajärgede eest,
aga kui ta on ka edaspidi põikpäine,
jääb mulle ainult paluda jumalat, et ta saadaks korda mingisuguse ime,
mis võiks Prantsusmaa päästa.
Kurat võtku!
Oleks mul nii lihtne oma vaenlastega arveid õiendada
kui teil teie omadega!
Aga monsenjöör, vahetame.
Elu elu vastu, inimene inimese vastu.
Teie andke mulle üks, mina annan teile teise.
Ma ei mõista, millest te räägite, ega soovigi seda kuulata.
Aga miks ma ei võiks teile selles vastu tulla?
Kas teil leidub paber, sulg ja tinti?
Siin need on, teie eminents.
Kas kõrts või palvela või kirik - käsk täida, ära küsi, miks.
Kui kardinali ustavalt sa teenid, on sulle ikka valla taeva uks.
Millal ma peaksin Londonisse minema? - Otsekohe.
Inglise meeskonnaga laev, mille kapten on mulle truu,
võtab teid peale jahimajakesest la Pointe'i fordi juurest.
Aga kus on Athos?
...kes veel siis näidata võiks õiget teed?
Et keegi eal ei julgeks seadust murda,
kõik kurikaelad türmi saadame!
Eks tema, me püha isa,
meil lubas taevast, mitte põrgukisa.
"Selle kirja ettenäitaja
on tegutsenud vastavalt minu korraldusele
ja riigi heaolu huvides.
5. augustil 1628. aastal. Richelieu."
Kes te olete? Mida te soovite?
Kas tunnete mu ära, proua?
Tore, tundsite ära. Tähendab, ma ei eksinud.
Krahv de la Fere!
Jah, mileedi, krahv de la Fere isiklikult.
Ilmunud nimme teisest ilmast, et rõõmustada end teie nägemisega.
Te arvasite, et ma olen surnud.
Tõepoolest, ja mina arvasin, et olen teid maapinnalt pühkinud.
Kuid põrgu on teid üles äratanud.
Põrgu andis teile teise nime.
Põrgu tegi teid rikkaks.
Põrgu on pea tundmatuseni muutnud teie nägu.
Aga see pole pesnud ei saasta teie hingest
ega märki teie ihult.
Te olete maa peale läkitatud deemon.
Teie võim on suur.
Aga praegu ei päästa teid enam keegi ega miski.
Jäädes teile nähtamatuks, ei lasknud ma teid silmist
sellest peale, kui asusite kardinali teenistusse ja kuni tänase õhtuni.
Te annate mulle otsekohe selle paberi, mille kardinalilt välja nurusite.
Paber, või ma tapan teid!
Ei! Te ei saa!
Te ei söanda mind teist korda tappa!
Krahv de la Fere, õilis Athos!
Anne de Breuil, leedi Clarick,
Charlotte Backson, paruness Sheffield,
krahvinna de la Fere, leedi Winter.
Teid on nii palju, mind nii vähe.
Võite olla kindel, et ma tapan teid,
kui mu sõbra peast langeb üksainuski juuksekarv!
Paber! Ma loen kolmeni!
Üks... Kaks...
Härrased! Solidaarsuse märgiks
ja lootuses siirale sõprusele tulevikus
võtke vastu kardinali kaardiväelaste tagasihoidlik kingitus.
See vana Anjou vein.
Jooge seda kuninga ja kardinali terviseks.
Härrased! - Ma joon seda veini.
Mida?
Kolm!
Võtke ja olge neetud!
Aga nüüd, Echidna, kui olen rebinud sinult astla,
salva, kui suudad.
D'Artagnan solvas mind julmalt, ta sureb.
Vannun au nimel, proua,
d'Artagnan on viisakas mees, ta vabastab alati daamile koha.
D'Artagnan on juba surnud!
Härrased! Ma tühjendan selle pokaali selle terviseks...
Milles asi, Athos?
Vabandage, armas sõber.
Ma ei tahtnud, et te joote ilma minuta.
See ei oleks seltsimehelik.
Miks te kostitate neid sellise toreda veiniga,
mida nad kahjuks ei hinda?
Vein on mürgitatud. - Seis!
Kaardiväelaste sabarakk! Aramis, pudel!
Te keeldusite meie kingitusest.
Tehke siis tutvust meie mõõkadega!
Edasi, kaardiväelased!
Üks kõigi eest! - Kõik ühe eest!
Aga teie puhake kanade juures!
Vaata ette, Athos!
Läksime!
Head isu!
Ma olen siin, d'Artagnan! - Tänan.
Ma upun!
Põgenege, madam, kaardiväelased on kasvatamatud.
Hüvasti, ma palvetan teie eest.
Musketärid, pidage mileedi kinni!
Proua!
Kas te tõesti hülgate nii võluva mehe?
Te hakkate mind armastama!
Porthos!
Madam, me kohtusimegi!
See olen ju mina, Porthos!
Linnuke! Lenda nüüd!
Näe, kiiskavad siin kaks piiska mu ees,
ja käsi taas soojendab mõõka.
Ja elu on hea, jah, topeltki veel,
kui riskida temaga oskad.
Pourquoi pas?
Miks ka mitte?
Pourquoi pas?
Kui riskida temaga oskad!
Pourquoi pas?
Miks ka mitte?
Kavalda, taandu, keeruta, mängi - vaenlasest nii saad võitu.
Kuid mis on me elu? Me elu on surmaga peetud võitlus.
Pourquoi pas?
Miks ka mitte?
Pourquoi pas?
Jah, surmaga käib see võitlus! Pourquoi pas?
Miks ka mitte?
Ei paista ses suitsus siit paradiis ja lõõsaga harjunud keha.
Kui otsust on vaja, otsusta siis. Kui otsus on käes, tuleb teha!
D'Artagnan leiab mileedi.
Teda aitavad vihkamine ja kaotusvalu.
Aga mina leidsin tema, sest pean täitma oma kohuse.
Oodake mind siin.
Kui otsus on käes, tuleb teha! Pourquoi pas?
Tõesti, miks mitte?
Kui ma ei eksi, olite just teie Lille'i linna timukas?
Jah.
Ükskord te häbimärgistasite naise,
kellest hiljem sai krahv de la Fere'i abikaasa.
Jah, ma mäletan teda.
Seda põrgu sigitist.
Ta hukutas mu venna.
Tegi õnnetuks terve mu perekonna.
Krahv de la Fere seisab teie ees.
Saagu kõik teada, et me tegutseme kohtunikena.
Milline on tasu?
Sõltub, millega hukkame, kirve või mõõgaga.
Mõõgaga on kallim.
Kott 10 pistooli, nöör 2
ja töö kõigest 5 eküüd.
Te saate selle.
Visake see raha vette.
Teadku kõik, et see pole üksnes mu töö, vaid ka aukohus.
Kuhu me sõidame? - La Pointe'i forti.
Kardinal saatis mileedi sinna.
Ja kui d'Artagnan temaga kohtus, oleme võib-olla hiljaks jäänud.
Teie!
Ootan teid juba ammu, kapten, ma olen valmis. Mine välja!
Ma ei ole kapten, vaid Inglise mereväe leitnant. Te olete arreteeritud!
Issand, kas sa lased tõesti juhtuda nii,
et selle inimese kohutavad kavatsused saavad teoks?
Ma olen sõdur, proua!
Täidan... ühe teatud hertsogi käsku!
Mu jumal! Kas sa tead, millise püha asja nimel ma kannatan?
Jumal, aita mind neid kannatusi taluda!
Jumal, aita mind!
Ma ei tea, kas te olete kurjategija või kannataja,
aga igal juhul tasub teil palvetada.
Ma palvetan ka ise teie eest.
Issand! Issand!
Issand! Halasta!
Halasta sellele inimesele!
Issand, halasta talle, nagu ka mina halastan!
Mind hoiatati teie salakavaluse eest. Mul on keelatud teid kuulata.
Aga te ei tunne mind ju üldse.
Mul on au näha teid esimest korda.
Öelge, aga ärge valetage,
kas teil ei ole mingit isiklikku põhjust mind vihata?
Mitte mingisugust, vannun!
Too Baalile ohver sa nüüd,
heida märter lõvide murda!
Pärast kahetsed pattu ja kurdad!
Kostab Issanda kõrvu mu hüüd.
Kõrvad on, aga ei kuule. Silmad on, aga ei näe.
Kes te olete? Kas taeva saadik või põrgu teener?
Ingel või deemon?
Kõrvad on, aga ei kuule. Silmad on, aga ei näe.
Ma pole ingel ega deemon, olen teie usuõde.
Kõrvad on, aga ei kuule. Silmad on, aga ei näe.
Rääkige, rääkige kõik!
Kas pihtida sulle mu häbi?
Häbi? - Jah.
Ühe kuritöödest saab tihti teise häbi.
Ja mina, naine, peaksin pihtima teile, mehele, oma häbi?
Ei iial! Ma ei suuda seda iial!
Mulle? Vennale?
Kuulake!
Mu ränka süüd, mu ristipuud ei enam kanda jaksa ma.
Su silme püha tuletuul las süütab patus maa.
Ma tunnen ära unenäos kuuldud hääle.
Mu ilu ongi minu süü, mu puhtus samuti mu süü.
Ma tunnen ära ingli!
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
On möödas ausa rüütli aeg.
Eks teadagi ju nüüd
on uhke naise ümber vaen ja valemängu püüd.
Ma ikke hülgamise eest
sain häbimärgi õlale.
Mu patt on see, et surra pea
ma tahan õitsvas eas.
Ma silmi peitma pean,
ei kuskil rüütlit head.
On! On!
Oh, ära palu, vennake!
Oh, ära palu, vennake,
sul öelda, kelle süü on see!
Kes see on? Nimi, õeke, nimi!
Ütle mulle tema nimi, õeke!
Kes ta on? Kes ta on?!
Mul' ütles timukas, et armund ta.
Ja olgu neetud ta!
Ja häbimärgiga!
Tahtmatu patustamine.
Häbimärgiga!
Kes ta on?
Häbimärgiga!
Nimi!
Buckingham!
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
Õitsevad...
Andestage, andestage mulle! - Mille eest?
Andesta, et kuulasin su kiusajat!
Nüüd tean tema nime.
Las karistab teda inimese käsi juba enne taevast kohtumõistmist!
Ma suren, aga maksan su eest kätte!
Maksan su eest kätte!
Kui sina sured, suren mina koos sinuga.
Buckinghamiga on lõpp.
See rumal fanaatik teeb oma töö ära.
Kui olin alles plika. siis ühte teadsin ikka:
kui tahad leida õnne, siis palu pühakut.
Oh, püha Katariina, üks aadlik saada siia.
Sest tõmbab siniveri üht lihtsat tüdrukut.
Kord kõnnin üksi ma, kust sai ta siia?
Üks mees mu ees ja minul segi pea!
Sind tänan, oh mu püha Katariina!
On vuntsid, mõõk tal, nii kui peab!
Kui olin alles plika. siis ühte teadsin ikka:
kui tahad leida õnne, siis palu pühakut.
Oh, püha Katariina, üks aadlik saada siia.
Sest tõmbab siniveri üht lihtsat tüdrukut.
Gaskoonlasele mõtlen nüüd ma üha.
Ja muust ma enam midagi ei tea.
Ei vedanud mind alt mu kallis pühak.
On vuntsid, mõõk tal, nii kui peab!
Oota, ära karju!
Ole ometi paigal, tobuke! - Kes te olete?
Minu nimi on d'Artagnan. Aga sinu? - Mina olen Ketty.
Ma ei tee sulle midagi halba... - See olen mina!
Kas sa kuulaksid mu ära?
Ma otsin heledate juustega mustades rõivastes naist.
Ta nimi on mileedi Winter. Kas sa oled teda näinud?
Aga milleks teile tema?
Kas te armastate teda? - Jah!
Ja paistab, et ka tema on minu pärast arust ära.
Ma tunnen teda hästi.
Kus ta on? - Ma ei aita teid.
Miks siis?
Sest minu proua ei armasta mitte kedagi peale iseenda.
Aga mina tean, mis on armastus! Aga teie!
Ma palvetasin, unistasin sellest! Aga teie ei tundnud mind isegi ära.
Mileedi teenijanna? Ketty! Mu päästja!
Lõpuks ometi leidsin su, pisike!
Te armastate mu prouat! - Nüüd armastan jälle sind!
Sa pead mind aitama, meie armastuse nimel.
Ei iial! - Miks?
Sest armastuses ajab igaüks oma kasu taga.
Lase lahti!
Kus sa luusid, plika? Paki asjad, me läheme Pariisi.
Ma andestan teile kõik kurja, mida olete mulle teinud.
Andestan enda puruks löödud elu.
Aga ma ei andesta minu armastatu tapmist!
Sa sured!
Jah, tapke mind!
Hr d'Artagnan, tapke mind! Ma ei saa enam nii elada!
Sest armastan teid!
Mida? - Ma armastan teid!
Sellest hetkest, kui teid Menge'is nägin.
Mäletate, teid mõnitati,
krahv Rochefort irvitas teie hobuse üle!
Ma armusin teisse.
Esimesest hetkest. Ma ma ei saanud midagi parata.
Saatus tegi meist vaenlased.
Te olite kogu aeg mul tee peal ees.
Mul oleks piisanud kardinalile öelda
ja teil oleks pea maha raiutud!
Aga ma ei saanud enda vastu!
Te mürgitasite Constance'i!
Jah! Sest armastan teid!
Aga kes maksis 100 luidoori mu tapmise eest?
Kes andis kaardiväelastele mürgitamiseks veini?
See polnud mina! Tema! Teie vaenlane Rochefort!
Teie tulistasite mind!
Oleks ma teid tulistanud, ei räägiks me siin praegu juttu.
Ma tulistasin hobust.
Sõidame kuhugi ära!
Ja te hakkate mind armastama.
Issand! häbimärk! Krahvinna de la Fere!
Ma olen kadunud...
Kas olete kuulnud, Teie Majesteet,
räägitakse, et keegi fanaatik Felton tappis lord Buckinghami. Kui kohutav!
Esiteks, markiis,
uudiseid kuulen Prantsusmaal esimesena mina. - Vabandust.
Ja teiseks, kohutav on see,
et eile öösel ei jõudnud ma teid oma telgis ära oodata.
Loodan, et täna pärast edukat tormijooksu
ootab mind kauaoodatud võit.
Te olete nii kaunis, et ma pole kindel enda bastionide vastupidavuses.
La Chesnaye! - Teie hiilgus, krahv on siin.
Neid ei ole. - Kõiki nelja?
Kõiki nelja.
Suurepärane.
Pärast eilset ebaõnne otsustasin ette võtta tiibmanöövri.
Suurepärane!
Loodan, et usaldate selle operatsiooni musketäridele.
Tingimata.
Kuid mõni neist on lahinguväljalt lahkunud.
De Treville! Kes lahkus lahinguväljalt?
Musketärid küll lahkuvad lahinguväljalt, aga ainult surnutena.
Te ju teate seda, majesteet.
See on tõsi. De Treville'il on õigus.
De Treville, ma sooviksin näha
Athost, Porthost, Aramist ja d'Artagnani.
Hertsog, nad on suurepärased võitlejad.
Ning täidavad praegu ilmselt teie käsku, teie eminents.
Lähen tagasi oma musketäride juurde, Teie Majesteet.
Charlotte Backson, leedi Winter,
krahvinna de la Fere,
teie kuritöödest on mõõt täis nii inimestel maa peal
kui ka jumalal taevas.
Ku te teate mõnda palvet, siis lugege see.
Sest olete süüdi mõistetud ja surete.
Kui ma olen süüdi ja sooritasin kõik need kuriteod,
milles te mind süüdistasite, siis viige mind kohtu ette!
Teie ei ole ju kohtunikud!
Jumal küll! Kas te tõesti uputate mu?
Veel samm ja olen sunnitud ristama teiega mõõga!
D'Artagnan, pea meeles. ma armastan sind!
Me andestame kõik kurja, mille olete korda saatnud. Surge rahus.
Surge rahus.
Vaimuliku isikuna vabastan teid kõigist pattudest.
Surge rahus.
Ja mina andestan teie julma kättemaksu,
kergendan nii teie saatust. Surge rahus.
Head härrad! Pange tähele!
Sellest, kes puudutab ainsat juuksekarvagi mu peas, saab mõrvar.
Ma ei taha surra!
Ma olen liiga noor, et surra!
Must tiik on krahvi pargis,
seal liiliad õitsevad.
Seal liiliad õitsevad.
Õitsevad...
Ära on see kõik mind tüüdanud. Tahan koju.
Mulle tundub, armas Porthos, et te eksite aadressiga.
Te tahate vist hoopis võluva proua Coquenard'i embusse,
kus te tunnete end mõistagi nagu kodus.
Aitab! Me nüristume selles sõjas ära!
Ma ei lase meil lodevaks muutuda.
Kuulutan sõja kõigile: kardinalile, iseendale,
inglastele, hugenottidele!
Sellest hetkest, kui me mileedi hukkasime, lasub mul kivi südamel.
Elu on tühi, kui selles pole kangelastegusid ega seiklusi!
Teil on õigus, mu sõber.
Aga elu on mõttetu, isegi kui selles on seiklusi.
Ausõna, ma ei mõista teid!
Teie õnn, et te olete noor.
Kas te tõesti olete õnnetud, mu sõbrad?
Me oleme õnnelikud, sest oleme koos.
Seda polegi nii vähe!
Jah, seda on väga palju, armas d'Artagnan.
See võib olla kallim kõigest, mis maailmas üldse on.
Kui mõnus mõelda koidukumas on armust, mis läind meelest juba.
Kui meeldiv mõelda ehapunas poeedi luulelennust kuumast.
On helde meile, patustele, maa, kuid taevas ähvardavad noodid.
Ja midagi seal veel... Trala-la-laa...
Mis lõhn on enne tormi roosil!
Me teame ju, meil puutund silma, et elada on ohtlik ilmas.
Kuid kuidas jätta elu elamata, kui hingepõhjast elu armastad sa?
On helde teile, patustele, maa.
Kuid taevas ähvardavad noodid.
Ja kedagi seal veel... Trala-la-laa...
Mis lõhn on enne tormi roosil.
Roosid!
Kuulsite, härrased, nad nuusutavad siin roose!
Samal ajal kui meie sõdime.
Siin on püssirohu lõhna. See pole nende ninade jaoks.
Aga meie valame siin verd! Haledad argpüksid!
Nad pole tükk aega siin olnud.
Kus nad siis olid? - Küllap käisid kodus.
Proua Coquenard'i juures. Või mis, musjöö Porthos?
Härra Aramisele kuluks ka ära sõit Pariisi kellegi sooja tiivakese alla.
Miks te üldse La Rochelle'i tagasi tulite?
Siin, kujutage ette, tulistatakse.
Ja võidakse, hoidku jumal, otsaette auk teha.
Aga teie, härra Athos?
Teil tasuks oma vuntsikesi hoida, need võivad kõrvetada saada.
Lõpetage!
Kas tõesti ei suuda keegi peale minu selle nelikuga hakkama saada?
Võib-olla soovite teie, Rochefort, jagada mileedi saatust?
Mis temaga juhtus? - Tal võeti pea maha.
Ehkki kui aus olla, sooviksin ma näha seda nelikut oma sõprade seas.
Rochefort sai peapesu! - Ja asja eest!
D'Artagnan, Athos, Porthos ja Aramis kardinali juurde!
Austatud härrad, te olete arreteeritud.
Minu käsul.
Aimate arvatavasti, mis põhjusel.
Ei, teie hiilgus! Seda me ei tea.
Teid ei olnud mitu päeva meie väeosade juures,
ja seda sõja ajal!
Teid süüdistatakse deserteerimises.
Meid kutsuti siia otse kaevikust.
Oletame.
Aga te panite toime hukkamise, omamata selleks õigust.
Tähendab, sooritasite mõrva, kas pole?
Vabandage, teie eminents,
aga mul on meie armuandmiskäsk.
Kes sellele alla kirjutas? Kuningas?
Teie.
Olete hulluks läinud?
"Selle kirja ettenäitaja
on tegutsenud vastavalt minu korraldusele
ja riigi heaolu huvides. Richelieu".
Bastille'sse. Umbes sajaks aastaks.
Porthos, mis te arvate, kas meid tapetakse siinsamas?
Seda me veel vaatame!
Kuningliku musketäri tunnistus!
Ma võtsin teilt, Athos, ühe dokumendi,
aga vastu annan teise.
Sellel musketäride leitnandi tunnistusel on nime koht tühi.
Kirjutage see ise.
Tänan teid, aga Athose jaoks on seda liiga palju,
krahv de la Fere'i jaoks jälle liiga vähe.
Mõistan teid, krahv.
Siis palun see vastu võtta vapral härra Porthosel.
Olete selle au juba ammu ära teeninud.
Teie ettepanek teeb mulle au.
Aga täiesti juhuslikult olen teada saanud pärandusest,
mille jättis mulle härra Coquenard.
Otsustasin pärast võitu La Rochelle'is
sõjaväeteenistusest lahkuda.
Teie eminents,
meie viimase aja juhtumised on lükanud mu eemale maisest elust
ja pärast piiramise lõppu otsustasin anda mungatõotuse.
Ja nüüd, vaimuliku õigustes, tahan teile öelda,
et on vaid üks mees, kes seda au väärib.
See mees on teie ustav teener
ja meie hea sõber d'Artagnan. Osutage seda au temale.
See oleks õiglane.
Aga meie omakorda,
et te ei peaks meid argpüksideks ja desertöörideks,
tähistame seda hommikusöögiga teie ja vaenlaste silme all
Saint-Gervais' bastionil,
pidades seal vastu minutipealt ühe tunni,
kuidas vaenlane ka ei püüaks meid välja lüüa.
See on enesetapp.
Kui me sinna läheme, tapetakse meid kindlasti.
Veel kindlamini tapetakse siis, kui me sinna ei lähe.
Halastage, Athos, see on ju kindel hukk.
Ma ei jõua leitnandi mundrit kandagi. - Olgu.
Ma annan selle tunnistuse härra d'Artagnanile
pärast einet Saint-Gervais' bastionil.
Hommikueine kuulide all?
See on uhke!
Hommikueine kuulide all? See on... suurepärane!
Hiilgav! Seiklused jätkuvad!
Härrased, mul on toost!
Ma tahan juua... - Vabandust, et vahele segan.
Mis seal on? - Rühm.
Mitu meest? - Umbes 40.
Mitme sammu kaugusel? - Umbes 500.
Siis jõuame kanad lõpuni süüa ja pudelid tühjendada. - Hiilgav mõte!
Tahan juua seda veini teie terviseks, d'Artagnan!
Ei! Te tahtsite tõsta klaasi mullegi muu terviseks.
Vabandage, et vahele segan.
Näen veel ühte rühma. Umbes 200 meest.
Mitme sammu kaugusel? - Umbes 300.
Väga hea!
Mis ma öelda tahtsingi? - Te tahtsite tõsta toosti.
Tahan tõsta klaasi selle terviseks,
mis meid ees ootab. - Mis meid siis ootab?
See sõda lõppeb ja ma näen ette kõike,
mis igaüht meist ees ootab.
Aramis jätab selle tühise maailma ja hakkab abtiks.
Oo jaa, maailm on hauakamber.
Porthos naaseb koju ja abiellub.
Pühapäeviti annab naine talle taskuraha
ning sünnitab talle 14 last.
Sellist väikest, pontsakat, hurmavat Porthosekest.
Aga d'Artagnanist saab marssal!
Läheb pensionile, saatnud enne korda hulga kangelastegusid.
Aga teie, armas Athos?
Mina asun elama mõnda väikesesse majja Roussillonis.
Tähendab, me ei saa enam kunagi kõik kokku?
Saame, mu sõbrad, kindlasti saame.
Millal? - 20 aastat hiljem!
Aga võib-olla 10? - Või kolm-neli sajandit.
Vabandust, aga ma näen veel ühte rühma.
Mitu meest? - Umbes 800.
Mitme sammu kaugusel? - Umbes 30.
Mitu musketit meil on? - Neli!
Aga mitu mõõka? - Neli!
Ja kui palju meid on? Athos? - Jah!
Porthos? - Jah!
Aramis? - Jah!
Ja d'Artagnan!
Üks kõigi, kõik ühe eest!
Kui sõbral lõpp on käes...
Sõjas läeb nii, elus läeb nii.
Kui sõbral lõpp on käes,
ei teda jätta saa.
Ei sõber ole see ei sõjas, nii ei käi sõjas.
Ei saa sul sõbraks see, kes arg on, kes on petis.
Hoop, jälle langes vaenlane! Kuid ülbust me ei salli.
Võib mõõga peita tupesse,
kuid uhkus meil - see elust kallim!
Tõlkinud Mihkel Mõisnik